26 



TH. PETERSEN 



som endnu ikke var fast funda 

 menteret. Saaledes indlot han 

 sig kun nødig paa at drøfte etno- 

 logiske spørsmaal paa grundlag 

 av arkæologisk materiale, og like- 

 overfor den absolute kronologi 

 var han meget tilbakeholdende. 

 Indenfor stenalderen indlot han 

 sig kun nødig paa absolut tids 

 bestemmelse. For broncealde 

 rens vedkommende sluttet han 

 sig nærmest til Sophus Muller, 

 men hadde dog overhodet en 

 viss sky tor kronologiske bestem 

 meiser uttrykt i tal ogsaa indenfor 

 denne temmelig fjerne periode. 

 For jernalderens vedkommende 

 hadde han dog i de senere aar 

 accepteret Monteliuss kronologi 

 med nogen modifikation. Han 

 fulgte videnskapens utvikling med 

 kritiske øine og kunde, som det 

 er sagt i en nekrolog, 1 ga a med 

 paa ganske langtrækkende slutninger, hvor han fandt grund- 

 laget tillidvækkende. Saaledes uttalte han sig med interesse om 

 professor Sernanders klimattheori. Som hans efterlatte excerpter 

 viser, fulgte han i den utenlandske faglitteratur ogsaa godt med 

 i den palæolitiske forskning, om han end stillet sig noget skep- 

 tisk likeoverfor de høie tal, hvormed denne forskning opererer. 

 Del eentrale i Ryghs arkæologiske virksomhet blev derfor 

 sloffets omhyggelige sigtning og dets fremlæggelse som kilde 

 materiale for den videnskabelige forskning. I dette grundlæg 

 gende arbeide saa han sin største opgave, og i denne begræns 

 ning laa ogsaa hans styrke. I sammenhæng hermed staar den 

 trang til concentration som bevirket at han i sine skrifter aldrig 

 gik utenfor det nordenfjeldske, og kun hvor det var nødvendig 

 til stoffets belysning tråk ind materiale fra andre dele av landet 

 eller fra utlandet. En tilsyneladende undlagelse danner hans 

 Spidser og knive av skifer», hvor han behandler landets samt- 

 lige fund av disse redskaper, men det dreier sig her om 

 kulturforhold, hvis tyngdepunkt ligger i landets nordlige egne. 

 Fra næsten bar bakke har Rygh bygget Trøndelagens arkæologi, 

 og til Videnskapsselskapets oldsaksamling vil hans navn for alle 



Karl Ilygh i .~>0-uarsalderen. 



1 H. Schetelig i Fortidsmindeforeninsens aarsb. 1914, s. 3. 



