28 TH. PETKRSEN 



allerede restaureret 1871 — 72 — blev der i 1872 nedsat en ko- 

 mite, hvorav Rygh var medlem sammen med antikvar Nicolaysen, 

 arkitekt Christie, dav. kaptein Krefting og stadsingeniør Dahl. 

 Komiteen tilraadet al følge Schirmers plan med nogen forandring 

 og at ansætte en arkitekt med en fast inspektør ved sin side. 

 Schirmer var nemlig i 1871 traadt tilbake, og restaurationsar- 

 beidet lededes midlertidig av Kaptein Krefting. I december 1874 

 blev Rygh av kirkedepartementet opfordret til at indtræde i 

 den komite, som skulde nedsættes for at avgi betænkning om 

 de videre restaureringsplaner. For dette hverv bad han sig dog 

 fritat, »da jeg ikke tiltror mig den grad af sagkyndighed, der 

 maatte udfordres for med nogen nytte al deltage i drøftelsen af 

 spørgsmaal, der, saavidt jeg skjønner, maa være ulige mere van- 

 skelige og complicerede end de, som forelaa til behandling fol- 

 den tidligere comile, hvoraf jeg var medlem. ] Ut fra denne 

 for Rygh saa karakteristiske betragtning avholdt han sig altid 

 fra enhver drøftelse av de spørsmaal vedkommende restaurerin 

 gen, hvortil der krævedes arkitektonisk sakkundskap. Med ar- 

 kitekt Christie var han enig i de arkæologiske principer for kir- 

 kens gjenreisning og saa i ham den mand, der som ingen an- 

 den hadde betingelserne for at lede det ansvarsfulde arbeide. 



I den strid, som brøt ut kort før Christies død, og som end- 

 nu ikke er avsluttet, om hovedtaarnets og vestfrontens rekon- 

 struktion, hvor det nærmest gjaldt principielle spørsmaal av 

 mere historisk karakter, oplraadte Rygh som Christies forsva- 

 rer. Han saa i disse angrep tildels utslag av en personlig for- 

 følgelse og hans vegtige indlæg fik derfor samtidig ikke sjelden 

 et skarpt personlig anstrøk. Rygh var nemlig av dem, som gjen- 

 nem et langt liv hadde staaet Christie nær. Han kjendte tilbunds 

 den fromme aand, som, beslægtet med de gamle middelalderske 

 kirkebyggeres, gik som en rød traad gjennem Christies arbeide for 

 gjenreisningen av et bygverk, der mere end noget andet her i 

 landet symboliserer middelalderens religiøse og kirkelige ide. 

 Denne aand var ved siden av historiske hensyn bestemmende 

 for Christies reisning av hovedtaarnet 2 , og det øieblik da det 

 gyldne kors paa spirets tinde for første gang funklet i solen, 

 har sikkert været et av Christies lykkeligste. I lys av dette 

 grundsyn, det historiske og det religiøse, maa Ryghs optræden 

 i domkirkestriden sees. Det var samtidig en mandig person- 

 lighets kamp for sin vens ærefulde minde. — 



1 Ryghs skrivelse til Stiftsdirektionen av 9 /j2 1874. 



2 Som bekjendt var arkitekt Christie fuldt opmerksom paa at taarn- 

 loten etter hans rekonstruktion ikke tilfredsstillet de æsth etiske krav. 

 Men stabilitetshensyn tvang ham til at renoneere paa at føre taarnfoten 

 høiere op. Se arkitekt Ebbells oplysninger i T. hjems Adresseavis 28 /u 

 1908 on 17 /7 1909. 



