KARL DITLEV KYGH ol 



var han fra lang tid tilbake en virksom og høit skattet medar 

 beider, i flere aar bladets virkelige redaktør, og indtil kort før 

 sin død medlem av bladets direktion. I 1886 var han med at 

 grundlægge Trondhjems Folkeblad, som senere gik over til at 

 være en ukeutgave av Adresseavisen. I de senere aar faldt hans 

 bidrag sparsommere, og efter 1905 skrev han kun om emner 

 fra sin egen fagkreds. Ogsaa i Morgenbladet leverte han nu og 

 da bidrag dels av politisk og dels av andet, mere faglig ind 

 bold. — 



Karl Rygh er en av de merkeligste personligheter Trøndela 

 gen har fostret. Hans evner var eminente. Bak det mægtige 

 forskerhode bodde der en lys og klar aand. Frygtløshet like 

 overfor sine motstandere og trofasthet mot sine venner var grund 

 Iræk i hans karakter. Født og fostret i hjertet av Trøndelagen 

 forenet han i sig en trønders bedste egenskaper. Ogsaa hans 

 konservatisme var et trøndersk drag, saa motsigende det end 

 kan høres, og han var heller ikke fremmed for det trønderske 

 humor. Rygh var en stolt natur i ordets bedste betydning. 

 Hans væsen var i det ydre tilknappet, men naar det aapnet sig, 

 fik man indblik i en dyp og hjertevarm karakter. Det er sagt 

 at hans deltagelse i det politiske liv hadde tæret paa hans grund 

 fond av livsglæde. 1 Det er vist megen sandhet i dette. De 

 politiske kampe og den retning vorl lands politiske utvikling 

 har tat, kastet en dyp skygge over hans liv. Det gjorde hans 

 syn pessimistisk og avfødte en mistro, som, uten at det allid 

 syntes at være tilstrækkelig berettigelse dertil, ikke sjelden stillet 

 ham fjern, tildels fiendsk likeoverfor kræfter, som det ellers 

 kunde ligget nær at samarbeide med. Et dypt træk i Ryghs 

 fysiognomi var hans uvilje mot al dilettantisme og affektation, 

 mot det overfladiske og uegte, hvad enten det viste sig paa po- 

 li tikens eller videnskabens omraade. Og navnlig hvor det fore 

 kom ham forbundet med ureelhet eller falskhet, kunde intet som 

 dette vække hans harme og foragl. Det oprørte hans ranke, hel- 

 støpte karakter og ærlige sind, og der kunde da gaa et drag av ufor 

 sonlighet gjennem hans polemik. Der fulgte ofte strid i Ryghs 

 spor, og hans hugg faldt hvasse og tunge. Men denne strid 

 maa sees paa bakgrund av et hjerte, som slog varmt for land 

 og folk, og i hvis strenge trofasthet og et fint og høit kultiveret 

 livssyn gav dypest gjenklang. Man kan om Karl Rygh anvende 

 Sophus Bngges ord om broren Oluf: «En Mand hos hvem Sand- 

 el ruhed og Paalidelighed saaledes havde gjennemtrængt hans hele 

 Væsen og Færd, at endog hans videnskabelige Arbeider derved 

 fik et moralsk Stempel.» 



1 0. Nordsaard 1. c. 



