Nr. 11 



ØRLANDET I FORHISTORISK TID 



19 



bestaaet i vaaben og enkelte redskaber. Kun endel at* dem er 

 bevaret. De er alle kommet frem ved tilfældig, usagkyndig grav- 

 ning, og der mangler oftest gode oplysninger om fund forholdene. 

 I enkelte tilfælde er det oplyst, at oldsagerne fandtes sammen 

 med skeletter. Man kan idethele se, at baalbrand i denne tid 

 ikke har været saa almindelig i kystegnene som i de indre bygder. 

 Der har paa Ørlandet været overordentlig mange gravhauger, 

 hvoraf de allerfleste udentvil skriver sig fra vikingetiden. Den 

 største del af dem er nu forsvundet. Navnlig har der været mange 

 hauger paa Østraat og endnu tiere paa Døs vik. For 100 aar 

 siden fortælles det, at hele strækningen fra Døsvik til omkring 

 Ophaug var ligesom opfyldt af hauger. Paa Schønings tid omkring 

 1774 var der store samlinger af hauger og røser paa Vek lem, 

 Brækstad og Hovde. En ualmindelig 

 stor haug har der været paa Ophaug 

 og en anden paa Vek lem (fig. 13). I den 

 første er over halvparten efterhaanden 

 bortkjørt. Her er der gjort fund af baad- 

 søm af jern, en kam af ben m. m. Den 

 store mængde gravhauger tyder paa, at 

 om Ørlandet kanske i de ældste for- 

 historiske tider har været lidet befolket, 

 maa det i oldtidens sidste aarhundreder 

 eller i vikingetiden have været en mægtig 

 bygd. Ogsaa paa Storfosen er der gjort 

 et par fund fra denne tid. 



I Agdenes har der ogsaa været mange gravhauger i den 

 nordlige del af herredet. Paa Slottet indenfor Selven har der 

 været en stor samling af dem, hvoraf flere blev undersøgt i 1875. 

 Der fandtes intet i dem uden lag af kul og smaa stykker af jern. 

 Sandsynlig skriver de sig fra vikingetiden. Det samme er tilfælde 

 med en hob hauger paa Vatn i nærheden af den ovenfor omtalte 

 fra ældre jernalder. Disse var ogsaa meget fattig paa oldsager. 

 Fra Valset lindes i museet et sverd, en spydspids, en perle og 

 en liden broncering, fundet i forskjellige ud kastede røser. Paa 

 stranden søndenfor Mølnbugten ved pladsen Røisa ligger en svær 

 røs, og længere syd under gaarden Ra u stein er en anden meget 

 stor røs, kaldet Laukhaugen, og nær den tiere mindre røser. 

 Om disse røser skriver sig fra vikingeliden eller er ældre, kan 

 dog ikke afgjøres. I nærheden af Laukhaugen har der ogsaa 

 været en samling af stenkredse i en række, hver af dem omgivet 

 af reiste stene. Nu er dog nok omtrent alle disse stene revet ned. 

 Disse kredse tilhører dog vel snarest den ældre jernalder. 



Det billede vi faar af befolk ningsforholdene og af folkets 

 kulturstandpunkt i forhistorisk tid ved hjælp af fornlevningerne 



Fig. 15. Perle af glas fra 

 Storfosen. Vikingetid. 1 li. 



