Nr. 7] BIDRAG TIL ROMSDALS AMTS KVARTÆRGEOLOGI oo 



som kjendte til Rekstads forekomst; men jeg fik rede paa, at 

 der fandtes skjæl i den lille bæk, som rinder forbi husene paa 

 den nordligste gaard ca. 100 m. n. for disse. Her fandtes ogsaa 

 ganske rigtig skjæl 64,6 m. o. h. (nivellement). Rekstad angir 

 sin forekomst til 76 — 77 meters høide. 



Ved ovennævnte bæk var der øverst ca. 2 meter matjord og 

 sand. Derunder et stenbundet lag paa vel V2 meters mægtig 

 het. I undre sone av dette lag fandtes skjæl, 1 — 2 dm. mægtig, 

 i et smaastenet ler. Stenene gjorde indtryk av at være isskuret. 



Under skjællaget laa fint stenfrit ler, hvori ikke var fossiler. 



I den medtatte prøve fandtes følgende arter: 



Leda minuta Mull. Sjelden. 1 ekspl. 



Portlandia lenticula Fabr. Endel. 



Astarte elliptica Br. Endel. 



Macoma calcarea Ghemn. Nogle defekte ekspl., 1. 27 mm. 



Mya truncata Lin. Almindelig, lg. 57 mm., h. 48 mm., lg. 

 61 mm., h. 44 mm. etc. Alle ekspl. er tykskallede. 



Lepeta caeca Mull. Endel, lg. 9,5 mm. 



Bela pyramidalis Strom. Et par fragment. 



Trophon clathratus Lin. Sjelden. 



Neptunea despecta Lin, Rester av et stort eksemplar av denne 

 art erholdtes av gaaardens eier, som hadde fundet det paa samme 

 sted. 



Desulen nogle faa fragmenter av Balanus porcatus. 



Ialt saaledes 9 arter skalbærende mollusker, som er sikkert 

 bestemte. Det er blot arktiske former; men med temmelig vid 

 geografisk utbredelse. De lever alle utenfor kysten av Lofoten ; 

 men det er sydgrænsen for Bela pyramidalis. Nordover gaar 

 samtlige til Karahavet. 



Den mindste dybde de optrær paa angis av Friele og Grieg 

 til 20 meter for Neptunea despecta og 40 meter for Portlandia 

 lenticula; forøvrig kan alle gaa dypere end differancen mellem 

 findestedets høide og den marine grænse, ca. 60 — 65 meter. Vist 

 nok angir Leche at Portlandia lenticula i Karahavet gaar op til 

 22 meter; men det inaa vei være en sjeldenhet siden Friele og 

 Grieg 20 aar senere angir det mindste dyp til 40 meter. Da 

 den her var en av de almindeligste arter, maa dette tyde paa, 

 at den har levet under heldige livsvilkaar. Avsætningsdybden 

 kan derfor ikke sættes under 40 meter, snarere 50 — 60 meter. 

 Det vil si, avsætningen maa stamme fra tiden omkring landets 

 dypeste sænkning. Der maa i denne tid ha hersket et ganske 

 arktisk klimat; ti leret, hvori skjællene ligger, er fuldt av større 

 og mindre stener og sand, hvilket skulde tyde paa, at drivisen 

 ikke kan ha været svært langt borte. 



