Nr. 7] BIDRAG TIL ROMSDALS AMTS KVARTÆRGEOLOGI 95 



Min opfatning av landplatens bevægelse i begyndelsen av det 

 postglaciale tidsrum er fremdeles den, at der har foregaat en 

 sænkning efter en forutgaaende stigning. Vistnok kan dr. Reusch 

 ha ret i, 1 at naar sænkningen ikke er over et par meter, kan 

 den være vanskelig at paavise. Men i det indre av fjordene synes 

 sænkningen paa Vestlandet al ha været adskillig større. Naar 

 dr. H. Reusch i Norges geolog, undersøkelses aarbok for 1915, 

 nr. IV, pag. 12 og 13, omtaler mine undersøkelser fra Kirkeide 

 efter den anmærkning, som tindes i Bergens museums aarbok 

 1908 nr. 6, og finder «at før der foreligger mere indgaaende oplys- 

 ninger, er det ikke gjørlig at uttale sig om denne temmelig vidt- 

 gaaende slutnings berettigelse», saa synes han ikke at være op 

 merksom paa de oplysninger, som findes om denne banke i 

 Bergens museums aarbok 1912, nr. 3, pag. 83 — 100. Forholdene 

 der er saa pas fuldstændig behandlet, at enhver vil kunne faa 

 et nogenlunde indtryk av, hvorledes landplatens bevægelser maa 

 ha foregaat. Der kan visselig ikke være tvil om, at der har 

 skedd en betydelig sænkning under /socarof/a-lerets avsætning. 



Det samme indtryk faar man overalt bare ved at studere ter- 

 rassen ved 7a/?es-tidens marine grænse. Det gir tydelig indtryk av, 

 at terrassen markerer et nedbrylningsarbeide, hvorunder havet 

 har ætt sig langt ind i de før avsatte lag. 



Naar der er tale om direkte beviser for en sænkning, saa 

 har jeg ikke netop saa meget al anføre fra Nordmør, hvor jeg 

 har mine fleste forekomster fra kysltrakten, hvor baade hævnin 

 gen er mindst og bølgeslaget er stærkest. Men jeg vil dog hen- 

 lede opmerksomheten paa den senere omtalte banke ved Bjørnvik. 

 Forholdene der tyder nærmest paa nogle meiers sænkning ved 

 det yngste lags avsælning. Men sænkningen har ihvert fald været 

 meget mindre, end det jeg fandt paa Kirkeide. Den nedenfor 

 omtalte banke fra Utstrand, indeholder og ting, som mulig taler 

 for en oscillation under avsælningen. 



Skal man gjøre sig en mening om aarsaken til disse dan- 

 nelser, som skriver sig fra begyndelsen av den postglaciale tid: 

 torvmyrer og gytjelag dækket av strandvolde, skjælbanker med 

 grus og sten samt grundtvandsdyr overleiet av lerlag med en 

 yngre fauna av dypvandsformer etc, da vil det være misvisende 

 bare at holde sig til den negative side. 



Kan det tænkes, at havet paa saa mange steder har brult 

 indover og begravet ældre lag, uten at landet har sænket sig, 

 saa maa detle ventes at være lilfældet overalt ved terrassedan- 

 nelserne. Likeledes maa det være et almindelig fænomen i vore 

 dage ogsaa paa andre steder, end der havbølgerne staar paa. 



1 Se Norges «eolo». u. aarb. 1915 no. IV. 



