OM HAFSBRYOZOERNAS UTVECKLING OCH FETTKROPPAR. 13 



skarpare begränsar sig från den öfriga fettkroppsmassan. Sam- 

 mansättningen af denna nya kropp, homogen som den är, såvidt 

 jag kunnat urskilja, synes liäntyda på en sammansmältning af en 

 del utaf fettkroppsmassan på detta ställe. Den första förändring, 

 som iakttagits på densamma, är en intryckning på dess midt, 

 kring hvilken kanterna svälla upp. Dessa kanter äro första 

 anlaget till tentakelkransen, och tentaklerna bildas under kan- 

 ternas uppsvallning genom inskärningar på tvären, som afdela 

 kanterna till en aflång ring af trubbiga upphöjningar. Antalet 

 af tentakelanlag förökas genom inskjutande af nya upphöjningar 

 mellan de första. Så hafva de under olika utvecklingsstadier 

 kunnat räknas till 6, 10 och 12, hvilket senare antal af tentakler 

 tillhör de fullvuxa djuren (tafl. 3, lig. 4). Vid samma tid, då 

 tentaklerna först framträda, börjar Ventrikeln (tafl. 2, fig. 11, v) 

 bildas såsom en ihålighet i den lägre delen af den ljusa kroppen. 

 Denne har liittills legat fri uti fettkroppsmassan utan något tydligt 

 sammanhang med knoppens mantel; men när nu tentaklerna börja 

 förlänga sig, synes ofvanom dem ett klart rum, hvilket frän fett- 

 kroppsmassan afskiljes af en hinna, som nedåt växer fast vid ten- 

 taklernas bas och uppåt sträcker sig i en spets mot öfre delen af 

 knoppen, följande denne i dess tillväxt. Det är den blifvande ten- 

 takelslidan (tafl. 2, figg. 9, 10 uch 13). Åt motsatt håll mot denna 

 differentierar sig på samma sätt ur fettkroppsmassan den sträng, 

 som synes förena digestionskanalen med djurhusets bas och fått 

 namn af funiculus (tafl. 2, figg. 9 och 13 och tafl. 3, fig. 4, f). 



Likasom Ventrikeln uppstod såsom en ihålighet, så uppstår 

 också jyharynx (tafl. 2, fig. 11, p) mellan denna och tentakel- 

 kransen. På sidan om dessa visar sig en uppsvallning, som lika- 

 ledes urholkas och slutligen från den öfriga delen af anlaget till 

 näringskanalen afsöndrar sig till en ihålig kropp af oval form 

 (tafl. 2, fig. 11, r), hvars ena ända fortsattes i ventrikelns paren- 

 chym, under det den andra ligger upp vid tentaklernas bas. Sä 

 uppstår rectalutvidgningen. De trenne nu nämnda kaviteterna 

 förenas på det sätt, att Ventrikeln uppåt förlänger sig i två gre- 

 nar, af hvilka den ene möter en motsvarande förlängning från 



