22 F. A. SMITT. 



huden sönder, framkomma blåsor och korn. Afven dessa em- 

 bryoner erhålla under den tid, då de ännu lefva inom moder- 

 kolonien, på sin tillplattade sida en ringförmig uppsvallning i sin 

 hud med starkt markerade, inåtböjda kanter (tafl. 4, fig. 14). 

 Likasom vid embryonerna till Crisia eburnea ofvan blifvit an- 

 märkt, är den helt säkert att tyda antingen såsom ett vidhäft- 

 ningsmedel eller såsom en början till tentakelkrans. 



Om vi emellertid ännu äro i osäkerhet om dessa erabryoners 

 uppkomst, återfinnes deremot inom djurhusen till Tuhulipora 

 serpens en utveckling af en fettkroppsmassa, som fullkomligt 

 öfverensstämmer med den, vi sågo inom ovicellerna till Crisia 

 eburnea. Isynnerhet under vinter- och vårmånaderna, om också 

 icke såsom något för dessa årstider egendomligt, ser man nemli- 

 gen djurkolonierna af den förstnämnda eljest krithvita arten till 

 färgen stötande i blått. Om man låter kalkskalen af sådana 

 exemplar upplösas i utspädd ättiksyra, får man djurhusens mant- 

 lar qvar såsom genomskinliga, aflånga och nedåt spetsiga säckar, 

 i hvilka de inre organerna lätt kunna urskiljas. Koloniens blåa 

 färg visar sig härröra af en kornig eller droppformig massa i 

 toppen af hvarje djurhus. I dettas nedre del åter befinner sig en 

 lös fettkroppsmassa, hvars utveckling vi kunna följa. Till färgen 

 är den efter användning af ättiksyra blekt gulgrön, i början helt 

 liten och blott bestående af korn eller droppar, ungefär af 0,003 

 m.ms. storlek, hvilka ha sitt läge straxt under "cul-de-sac\ när 

 djuret har sin näringskanal indragen. Men samlingen ökar sig 

 alltmer, småblåsor uppstå med starkt ljusbrytande kärna, och 

 under tiden uppträda större blåsor af en homogen sammansätt- 

 ning. Afven på dessa, som uppnått en storlek af ungefär 0,01 

 m.m., har dock ingen tydligt afsöndrad hinna kunnat upptäckas. 

 Något längre utbildade, med en storlek af 0,012 m. m., finner 

 man dem emellertid försedda med tydligare membran och ett 

 innehåll, som består af ytterst små korn eller droppar, hvilka 

 antingen ligga lösa eller äro inneslutne uti småblåsor. Ännu 

 längre framskridna i sin utveckling hafva de förökat sig till sin 

 storlek, och deras innehåll visar sig tätare, men af de nämnda 



