KRITISK FÖRTECKNING ÖFVEE SKANDIN. HAFS-BRYOZOER. 137 



Crisia denticulata. 



Sedan vi sett de förändringar, hviika de föregående Crisierna 

 undergå, kunna vi tydligen i denna sista form finna den högsta 

 fulländning, hvilken slägtet i sin utveckling uppnått. Till skill- 

 nad från de öfriga är den blott den mest reguliera formen, ut- 

 märkt af sina mera likformigt ställda djurhus och längre inter- 

 nodier, allt ifrån stammens bas till dess topp, Afven de före- 

 gående syntes dock närma sig allt mer och mer till ett sådant 

 utseende, och redan M.-Edwards's figur visar, att äfven C. den- 

 ticulata i dessa hänseenden består af varierande delar. 



Till hela sin längd äro djurhusen här förenade. Mynningarne 

 äro riktade framåt (ställda verticalt) och endast obetydligt snedt 

 uppåt, derigenom att deras nedre rand skjuter fram öfver planet 

 af stammens framsida. Deras form är rund, knappt märkbart 

 varierande. Djurhusen äro raka eller endast föga, och då mest i 

 stammens nedersta eller öfversta delar, inåtböjda. Vid deras öfre- 

 yttre hörn återfinnes stundom i stammens öfre delar den knöl- 

 lika uppsvallning, som redan för Crisia eburnea är anmärkt. 

 Skalets porer sitta i samma quincunx-ställning, som hos de 

 öfriga formerna, och undergå samma förändringar. Ovicellerna 

 öfverensstämma likaledes med de föregåendes; likasom djurhusen 

 äro de blott mera raka och reguliera. Internodierna äro längre; 

 men huru de i detta hänseende variera från stammens nedre delar 

 mot dess topp i öfverensstämmelse med förhållandet hos de öfriga 

 Crisierna, visa redan M.-Edwards's och JoHNSTONS figurer. 

 Grenarne utgå vanligen från internodiernas midt; men äfven här- 

 uti visa sig samma variationer. Ofta utgå flera grenar från ett 

 internodium, alternerande åt dess båda sidor. Så t. ex. visade ett 

 internodium med .30 fullständiga djurhus en gren fästad vid det 

 till åldern 3:dje, en annan vid det 10:de, och en tredje vid det 

 17:de djurhuset, således tvenne grenar åt stammens venstra sida 

 och den mellersta grenen åt dess högra sida. Det mest karak- 

 teristiska för en typisk ('. dentvmlata är emellertid internodiernas 

 längd, hvilken allt ifrån stammens bas är större än hos de öfriga 

 Cmia-forraerna. 



