140 " F. A. SMITT. 



De såsom suffixer ställda talen utmärka på samma gång 

 ordningsnumret uti internodiet som sidan af stammen, så att t. ex. 



br betecknar basaldelen till en genom sidoled vid första 

 djurhuset på stammens högra sida fästad gren, 



br betecknar basaldelen till en genom sidoled vid tredje 

 djurhuset på stammens venstra sida fästad gren, o. s. v. (se så- 

 som ex. fig. 6 pä pag. 135). 



Hvarje r är den utvecklade grenen från den rakt ofvan stå- 

 ende basen (br). 



Anmärkningar vid den medföljande tabellen. 



N:o 1 är början till en Crisia ebiirnea från Qvalsund i Finmar- 

 ken, tagen pä 20 famnars bergbotten. Båda de första internodierna 

 bestå af blott ett djurhus ; båda de första grenarne äro ställda åt 

 venster. 



N:o 2 är ett ungt exemplar af C. eburnea från Karlsö i Finmar- 

 ken, taget på Laminaria vid låg ebb. w^^^ = en samknopp med början 

 till br^ och 3 rum för blifvande djurhus. Andra internodiet har här 

 tre djurhus; båda de första grenarne äro ställda åt höger. Djurhuseii 

 ega den form, som varit typen för ?Iassalls C. aculeata (se ofvan 

 pag. 133). 



N:o 3 är en mera utvecklad Crisia eburnea från samma lokal 

 och med samma djurhusform. Antalet af djurhus uti internodierna 

 ökas, men varierande, så att längre internodier redan synas omvexla 

 med kortare. Grenarne sitta skiftesvis, oafsedt huru stammen indelar 

 sig uti internodier. 



N:o 4 är en 10 mm. hög C. eburnea från Våderöarne. ax=^ 

 .början till axel-led. 



N:o 5 är en C. eburnea från Skar i Bohuslän, br^^^^bri med 

 en nedåtgående monströs samknopp (se ofvan pag. 125). 

 ' N:o 6 är en glesgrenig G. eburnea från samma lokal. 



N:o 7 är en mera rikt förgrenad C. eburnea från samma lokal^ 

 för hvilken dock endast den egentliga stammen blifvit upptecknad. 



N:o 8 är en gren af C. eburnea från samma lokal. 



De fem sista exemplaren kunna visa, huru kortare internodier, 

 som sakna grenar, vexla med längre, vid hvilka grenar äro fastade. 

 Öaktadt alla variationer visar sig sjutalet mer och mer blifva det 

 allmännaste för djurhusens antal i internodierna hos G. eburnea. 

 Men redan 



N:o 9 (från samma lokal som de närmast föregående) visar sig 

 såsom en öf\'ergång till G. denticulata, isynnerhet genom sin jemn- 

 formighet, såväl hvad internodiernas längd, som djurhusens raka form 

 beträffar. ßr = diQ ofvan, pag. 124, anmärkta, mera fria och enk 

 knoppningarne eller parasitiska (?) kolonierna. 



I 



