197 



Om den mekaniska effekt, som utöfvas af mättad 



vattenånga under dess expansion 



Af G. R. Dahlander. 



Med taflan XVII. 

 [Meddeladt den 8 Mars 1865.] 



Den mekaniska värinetheoriens utveckling under de sednare 

 åren, ehuru af kraftigt inflytande på hela värmelärans framsteg, 

 har varit af särdeles stor betydelse för en närmare kännedom 

 om ångornas natur. Då egenskaperna hos ångor under flera för- 

 hållanden, t. ex. vid utvidgning och sammantryckuing, varit blott 

 dunkelt kända eller till och med fullkomligt obekanta, hafva de 

 genom den mekaniska värmetheorien blifvit ställda i det klaraste 

 ljus. Denna theorie har härvid så mycket större värde, som flera 

 egenskaper hos ångor ej kunna på experimentel väg utrönas, 

 åtminstone ej i qvantitativt hänseende. Naturligtvis måste dessa 

 undersökningar vara af vigt, ej blott från rent vetenskaplig, utan 

 äfven från teknisk ståndpunkt, då vattenångan numera spelar en 

 så stor roll inom tekniken. Rankine, Clausius, Zeuner m. fl. 

 hafva också tillämpat den mekaniska värmetheoriens resultater 

 vid ångmachinen. Men fastän, förnämligast genom Clausius, 

 grunden är lagd till en rational theorie för ångmachinen, åter- 

 står likväl ännu mycket till att göra, innan denna theorie blifver 

 fullt användbar för praktiska beräkningar. I sjelfva verket kan 

 man ännu ej på ett enkelt sätt bestämma den effekt, som utöfvas 

 af vattenånga under olika expansionsgrader, och likväl är detta 

 ett bland de vigtigaste problemer, för hvilkas lösning den meka- 

 niska värmetheorien kan användas. Vid mina studier ofver ång- 

 machinen har jag ofta kommit i tillfälle att erfara denna brist, 

 och har jag derföre försökt bidraga till dess afhjelpande. Jag 

 anhåller att nu få framlägga för Kongl. Vetenskaps-Akademien 

 några resultater af mina arbeten häröfver. 



Öfvers. af K. Vet-A/cad Förhandl, IH65, N:o 3. 



