25a 



Berättelse om livad som tilldragit sig inom Kongl. 



Vetenskaps-Akademien under året 1864 — 1865. 



Afgifven af Hennes Sekreterare på Akademiens 



högtidsdag den 31 Mars 1865. 



Ehuru den för ett noggraunt bestämmande af jordens figur sä 

 vigtiga frågan om en gradmätning på Spetsbergen redan för omkring 

 40 år sedan af General Sabine väcktes inom Royal Society i London, 

 kom dock denna angelägenhet först till någon handläggning genom 

 Adjunkten Otto Torells till Svenska Vetenskaps-Akademien ingifna 

 förslag och den deraf föranledda Svenska expeditionen, hvilken, utrustad 

 genom statsmedel och enskilda bidrag, år 1861 under hans ledning 

 afgick, för att, utom annat, vidtaga nödiga förarbeten i ofvaunämnda 

 syfte. Innan sjélfva gradmätningen kan till utförande ifrågakomma, 

 måste det nemligen genom förberedande undersökning utrönas, huru- 

 vida landets ofullständigt kända geografiska och andra förhållanden 

 raedgåfvo uppmätandet af ett längre gradmätningsnät. Möjligheten 

 häraf visades för den norra delen af det öfver 40 mil långa triangel- 

 nätet genom Magister Chydenii recognosceringar under den Torellska 

 expeditionen. Den södra delen var deremot då oåtkomlig i anledning 

 af isens ogynnsamma läge. Till fullföljande af dessa undersökningar, 

 och denna förberedande frågas fullständiga utredande, anslogo Eikets 

 Ständer 10,000 Edr för en ny expedition, hvilken under Professor 

 Nordenskiölds inseende sistlidna vår till Spetsbergen afgick och, 

 efter tre månaders uppehåll vid dess kustei", lyckligt återvände. 



Så väl under bort- som hemresan åtnjöt expeditionen, både för 

 sina medlemmar och för deras effekter och samlingar, fri transport, i 

 Sverige på Statens jernvägar och i Norge på Kongl. Postverkets ång- 

 båtar. Som deltagare i recognosceriugs-arbetena för gradmätningen 

 medföljde Akademi-Adjunkten N. Dunér, och då de anvisade medlen 

 uteslutande voro bestämda för dessa arbeten, bereddes, genom frikostigt 

 bidrag af en bland Akademiens ledamöter, särskildt tillfälle för Doktor 

 A. J. Malmgren att medfölja för anställande af naturhistoriska iakt- 

 tagelser och anskaffandet af sådana föremål till Riksmuseum. Del- 

 tagarne i denna senare resa hade redan 1861 alla besökt Spetsbergen 

 och egde derigenom nödig kännedom om der rådande förhållanden. 

 Sistlidne sommar var länge, äfven för dessa högnordiska trakter, 

 ovanligt kall och ogynnsam, sä att expeditionen först den 10 Augusti 

 kunde intränga i den stora fjord längs med hvars stränder triangel- 

 ; nätets södra, då ännu återstående del hufvudsakligen skulle utsträckas, 

 men derefter inträdde ett motsatt förhällande, hvarigenom det innan 

 utgången af Augusti månad hade lyckats att medelst ett enkelt 

 triangelnät sammanbinda Spetsbergens sydligaste udde med det först 

 utstakade norra nätet. Efter att sålunda hafva utfört sitt egentliga 

 uppdrag, och efter fruktlöst försök att segla norr om Spetsbergen, 

 Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 18Ü5, N:o 4. 



