11 



il 



272 G. LINDSTRÖM. 



ännu en, hittills föga känd. Åtskilliga till Rugosa otvifvelaktigt 

 hörande arter äro nemligen försedda med ett operculum eller 

 lock af ovanlig natur. Förekomsten af ett sådant har Guet- 

 TARD ^) först låtit oss ana och sedan har Steenstrup -) sett 

 ett dylikt hos "Cyathophyllum mitratum". Då några sådana,! 

 med lock försedda arter hufvudsakligen på grund af detta blifvit 

 räknade till Brachiopoderna och dessutom äfven till andra klas- 

 ser, torde en närmare beskrifning af dessa arter vara af nöde 

 på det att deras fullkomliga öfverensstämmelse med Z. rugos: 

 derigenom må kunna ådagaläggas. 



Kanske den märkligaste bland alla är den länge genom 

 HisiNGER ur Wisby-lagren bekanta Turbinolia pyramidalis, i 

 hviiken Girard ^) såg en Calceola och som af M. Edwards 

 och Haime *) med förkastande af GiRARDS åsigt uppställdes i 

 deras nybildade slägte Goniophyllum. Sjelfva skalet eller det 

 så kallade polyparium är oregelbundet pyramidaliskt, begränsadt 

 af fyra triangelformiga ytor, af hvilka den, som vid skalets 

 naturliga läge är den understa eller bottenytan, är störst, de, 

 som bilda sidoväggarne, något mindre, men sins emellan lika 

 stora, samt den öfversta ytan minst. Skalspetsen är vanligen 

 skarpt omböjd mot den minsta ytan, liksom fallet äfven är hos 

 den så vanliga hornlika skalformen hos de flesta såväl Cyathaxo- 

 nise och Zaphrentinse, som Cyathophyllinse och Cystiphyllidae. 

 Skalets fyra sidokanter äro afrundade och utefter hela sin längd 

 fårade af en egendomlig, grund ränna. Tillväxtlinienia gå oaf- 

 brutet öfver alla ytorna med ytterst fina strimmor parallelt 

 emellan sig. De korsas af talrika, svagt upphöjda längdstrim- 

 mor, hvilka äro homologa med de starkare utpräglade vecken 

 (de falska "costse") hos Omphyma och andra •''). De två med- 



M Mémoires Tome III p. 510. 



2) 1. c. p. 21. 



^) Leonh. u. Bronn. Jahrbuch 1842 sid. 232. 



*) Archiv^es du Museum Tome V sid. 404. 



^) Hos alla Z. rugosa alternera dessa s. k. costae med septa, de utgöra icke ea 

 omedelbar fortsättning af dessa genom skalets väggar, såsom hos Z. aporosa 

 och ])erforata. Septa motsvaras på yttre väggen af de ränuor, hvilka 



