274 G. LINDSTRÖM. 



Djupet af skalets inre lialighet eller den s. k. kalken är 

 mycket omvexlande. Hos några exemplar intager det stundom 

 I af hela skallängden och hos andra åter af samma storlek ut- 

 gör det endast mindre än hälften af nämnde längd. De fyra 

 triangelformiga sidoväggarne åtskiljas af de grunda fördjupnin- 

 gar, hvilka också, liksom den större, opariga af M. Edwards 

 kallas "fosses septales". Den öfversta kanten af dessa väggar 

 bildar en öfver septa uppskjutande kort fals, innanför hvilken 

 locket hvilat. Från midten af hvar och en af de fyra väggarne 

 utskjuter ett starkt utbildadt "primär-septum" ^). De på den 

 största och minsta väggen, hvilka äro hvarandra motsatta, äro 

 mest framskjutande och längst, samt nå nästan ned till bottnen 

 af kalken. Sidoväggarnes primärsepta äro mindre. På ömse 

 sidor om hvarje primärseptum sitter ett omvexlande antal (9 

 — 13) af mindre septa och emellan dessa ännu mindre och otyd- 

 ligare. Dessa sekundära septa aftaga snart i höjd och förvandlas 

 till smala, punkterade eller oregelbundet tandade strimmor, hvilka 

 i kalkens botten sammanblandas och försvinna. På vittrade 

 exemplar visa sig septa liksom klufna eller bestående af en ur- 

 holkning eller ränna i midten, omgifven af två lameller. Så- 

 väl häraf, som genom slipning finner man, att hvarje septum 

 består af tvenne inåt konvergerande och till en skarp kam för- 

 enade skifvor. Rummet innanför dessa är ofta fylldt med kalk- 

 spat, men äfven tomt och bildar på vittrade^ skal den omtalade 

 rännan. 



I kalkens botten och på sidoväggarne synas några spridda, 

 svagt kullriga och blåslika upphöjningar, öfver hvilka de till 

 smala och långa strålar afsmalnande septa fortlöpa, liksom hos 

 Omphyma Murchisoni 2). I sjelfva bottnen märkes en någor- 

 lunda djup grop, förlängd mot den minsta väggen, på hvilken 

 den äfven fortsätter, så att nämnde väggs primärseptum om- 

 gifves af densamma. Det är denna grop, som visar sig redan 



\) Namnet septum har här blifvit bibehållet, utan att den så benämnda bildaia- 



gen derföre anses homolog med de likanämnde hos Actiuozoei'na. 

 -) Se M. Edw. & Haime, Brit. Foss. Corals pl. 67 fig. 3 a. 



