280 G. LINDSTRÖM. 



kanterna, der de båda ytorna mötas, utskjuta samma slags 

 rotlika förlängningar, som beskrefvos hos föregående art. De 

 sitta parvis ordnade en och en i jemnhöjd vid hvar sin kant. 

 Stundom visa de sig äfven på den plana ytan och på exemplar 

 trån Petesvik i Habblingbo till och med på den hvälfda. På 

 äldre exemplar saknas de alltid på något afstånd från mynnin- 

 gen. Medelst dessa rötter hafva skalen under det yngre till- 

 växtstadiet legat fastade vid Halysiter, Favositer och andra före- 

 mål. Dessa rötter genomdragas af en ytterst smal kanal, hvil- 

 ken mynnar in i kalken. Hos ingen af alla rotbärande Cyatho- 

 phyllinse ser man så tydligt som hos denna detta sammanhang 

 mellan rotkanalen och kalken. Den membran, hvilken beklädt 

 och bildat väggarne i kalken, har således utsändt små grenar, 

 hvilka afsöndrat skalämne och sålunda gifvit upphof åt dessa 

 rör. Dessa rotbildningars roll att fästa skalet har upphört med 

 dettas tilltagande storlek. De böja sig då bakåt, följa tätt med 

 skalytan, samt sluta, blindt fastade på denna. De fortforo så- 

 ledes att bildas ännu en tid, sedan deras ursprungliga funktion 

 upphört. Under tillväxten har djuret höjt sin skal öfver det 

 plan, hvarpå det först hvilat, så att bottenytans profil småning- 

 om bildar en båglinie uppåt. Sannolikt har skalet blifvit fritt, 

 sedan dess massa blifvit för stor i förhållande till fästepunkten, 

 något, hvartill andra t. ex. Palaeocyclus porpita visa motsvarig- 

 heter. 



Liksom hos de flesta Rugosa är skalets form hos denna 

 art mycket föränderlig. Sällan är kägelformen regelbunden. 

 Spetsen ligger vanligen böjd mot den hvälfda ytan, på sidan 

 om skalets längdaxel. Stundom blir skalet ytterst långsträckt 

 och smalt såsom hos de på tafl. XXXfigg. 10, 11 afbildade. Hos 

 denna art finner man äfven, att djuret tidvis minskat sitt om- 

 fång och börjat en ny skalbildning inom den äldre kalken, nå- 

 got, som icke kan förvexlas med den nedan beskrifne knopp- 

 ningen. 



Kalkens mynning har formen af en halfcirkel. Den är snedt 

 afskuren, högst vid den plana bottenytan och sänker sig mot 



