282 G. LINDSTRÖM. 



fälligt, som att skal af andra djur (Syringoporae, Cyathophyller 

 och Favositer) utbredt sig öfver Calceolae, hvilka otvifvel aktigt 

 en tid efter de mjuka delarnes förruttnelse legat tomma på hafs- 

 bottnen, då, utom det att locket endast hos ett exemplar af flera 

 hundrade funnits qvarsittande, det inre af skalen ej sällan är be- 

 vuxet med nämnde fremmande djurformer. Allt utseende af tillfäl- 

 lighet i de mindre skalens läge försvinner emedlertid, då dessa hos 

 alla större skal, inom hvilka de hysas, utan undantag och alltid 

 sitta fastade i de vinklar, hvilka bildas vid den plana och hvälfda 

 väggens möte, aldrig på någon af dessa väggar, såsom fallet är 

 med främmande kroppar. Man ser huru det lilla skalet skjuter 

 fram ur moderskalets massa, vanligen ur en fördjupning emellan 

 tvenne blåsor. (Tafl. XXXI, figg. 7 — 8). Spetsen af ungens. 

 skal nedtränger i sidoväggen, hvilket icke skulle hafva inträffat, 

 om embryo fäst sig på denna, sedan skalet blifvit tomt. Den 

 karakteristiska Calceolaformen med den framskjutande kammen 

 på den inre sidan af den plana väggen skönjes redan hos 3^ 

 millim. långa skal, från hvilka små rötter utskjuta till moder- 

 skalet. Vanligen finnes endast ett framknoppande individ, min- 

 dre vanligt ett på hvar sida, sällan två och två, samt i ett 

 fall 3 på hvarje sida. Hos ett exemplar af 7 millim:s längd 

 synas redan två smärre. De unga skalen, alla oföränderligt 

 öfverensstämmande i anseende till utgångspunkten, taga under 

 utväxten olika rigtningar, vanligen uppåt men äfven åt sidorna 

 och nedåt. De små skal åter, hvilka sitta fastade vid främ- 

 mande kroppar, får man anse hafva uppkommit på det vanliga 

 sättet ur ägg genom en fritt rörlig embryon. Att inga sam- 

 mansatta individgrupper träffas torde kunna förklaras deraf, att 

 skalen, såsom ofvan antydts, blifvit fria, när de uppnått en viss 

 storlek. 



Till sin inre struktur består skalets hufvudmassa af skål- , 

 formiga lager af långsträckta blåsor, omgifna af ett tunnt ytlager, 

 bildadt af septa och bestående af fina longitudinella strimmor. 



Det lock eller operculum, som tillhör denna art, har full- j 

 komligt samma halft elliptiska eller cirkelformiga kontur, som j 



