316 E. EDI.UNU. 



Enligt det föregående har inan, om bokstäfverna hafva samma 

 betydelse som förut: 



00 . a . e"'^ "^ m — r^ qv^ 

 SinfrVw/, -«2) «"C 



Om man häri insätter värdet på m ocli n samt de till stål- 

 tråden hörande värdena på a — 0,05776 och på T = 20,56, så 

 erhålles: 



0,02015.^'- — • 



ICC 



Men nu är det lätt att beräkna, huru stort det konstanta 

 utslaget y skulle hafva blifvit, ifall ståltråden icke hade afkylts, 

 utan oförändradt bibehållit den ursprungliga värmemängden v^^ 

 ända till dess att magnetnålen kommit i hviia. Eqvationen (1) 

 gifver nemligen för detta fall, om dx och dx' göras lika med noll, 

 och X förändras till y\ 



•^ ^ wc 



Af de två sista eqvationerna erhålles, emedan m = 0,01433, 

 1,40623 07 =z/. 



Om här i stället för x insattes dess värde 12,56, så finner 

 man slutligen, att det konstanta utslag, som skulle hafva erhål- 

 lits, ifall den vid ståltrådens stiäckning och sammandrag utveck- 

 lade temperaturskillnaden bibehållit sig oförändrad, till dess nålen 

 kommit i hviia, hade utgjort 17,66 skaldelar. Då man vet, att 

 nysilfver-jernstapeln för en temperaturskillnad af 1 grad, då led- 

 ningsförmågan är 47,725, åstadkommer ett konstant utslag, hvars 

 dubbla värde utgör 32,104 skaldelar, så är det lätt att beräkna, 

 huru stor temperaturskillnad behöfves för att åstadkomma ett 

 enkelt utslag af 17,66, då ledningsförmågan är 160. Man finner 

 på detta sätt, att vid de nyss anförda sträckningsförsöken med 

 ståltråden den i tråden uppkomna temperaturskillnaden var =1 

 0,3282 grad Cels. 'j. 



') Mot ofvanstaende bestänming af temperatiirvariationen skulle rean möjliget 

 kunna göra den anmärkningen, att dä den sammanludda nysilfver-jerntråder 

 var nedsatt i ])rofröret, voro trådändariie afkylda jiå samma sätt, hvaremoli 



