327 



Några undersökningar om smältningsvärmet och om 

 värmeqvantiteterna hos tackjern och masugns- 

 slagg vid högre temperatur. 

 Af Ludwig Rinman. 



[Meddelade den 10 Maj 1865.] 



Om en kropps smältningsvärme betecknas med X, dess vigt 

 med P, dess värmekapacitet för temperaturskillnaden (T — <^ ) 

 med c , så uttryckes den för nyssnämnde temperaturskillnad i 

 kroppen upptagna värmeqvantiteten med F(^L + c^ (T — t,,))-, då 

 nemligen kroppen vid T" är flytande och vid t"^^ fast. Ofver- 

 flyttas denna värmemängd på vatten med vigten p^ i ett kärl, 

 hvars vigt är p och hvars specifika värme är c^, hvilket således 

 kan representeras af en vigt vatten = p^^c^, och är vidare vatt- 

 nets temperatur före införandet af den varmare kroppen t^, och 

 betecknas den nedsättning i temperaturen med t^^^, som eger 

 rum under den korta tid, på hvilken den varma kroppen och 

 vattnet genom blandning erhålla lika temperatur t^^ — en ned- 

 sättning, som vanligen eger rum till följe af vattnets högre tem- 

 peratur i förhållande till omgifningen och som genom särskild 

 undersökning lätt kan utrönas, — så uttryckes den på vattnet 

 öfverflyttade värmeraängden med (p, + p,,<^J (i„, + i,, — i,) eller, för 

 enkelhetens skull, med blott pt. Likväl om den varma kroppen 

 har en mycket hög temperatur och om t^ med 10° och derutöfver 

 öfverskjuter omgifningens temperatur, så bortgår en märkbar 

 qvantitet af vattnet i form af ånga. Denna vattenmängd kan 

 genom noggranna vägningar bestämmas. Vägningen kan dock 

 ofta icke ske omedelbart efter blandningen, hvarföre det är nödigt, 

 att genom särskilda observationer känna de förluster genom af- 

 dunstning, som motsvara vissa tidsdelar och vissa temperatur- 

 differenser för de till experimenterandet begagnade kärlen. Kallas 

 ifrågavarande vattenförlust för p ^, så, torde man utan väsentligt 

 fel, åtminstone för praktiska behof, kunna antaga den förlorade 



Öfcers. af K. Vel.-A/cad. Furh., 1865, N:o B. 



