LICHENOLOGTSKA ANTECKNINGAH. 457 



stanea och vernalis, Lecidea arctica, Lopadium pezizoideum , 

 samt på stenar och klippor Aspicilia cinerea och einer eoriifescens, 

 Parmelia centrifuga, encausta, stygia och lanata, Hcematomma 

 centosum, Lecanora badia, Gyropliora arctica, cylindrica och 

 hyperhorea, Lecidea contigua, Buellia atroalba, Rhizocarpon pe~ 

 troeum, geographicum och ß alpicohun, hvilka alla äfven före- 

 komma i trädregionen. Dereniot synas följande arter uteslutande 

 tillhora tjellplatåerna: Lecanora oculata, Biatora cuprea, LjCcidea 

 alpestris, samt bland stenlafvarne Parmelia alpicola, Lecidea 

 aglcea och arineniaca. 



Vigtigare synas mig de olikheter, som bero af lafvarnes 

 olika matrix, hvarföre jag vill försöka att efter denna grund 

 lemna en öfversigt af lafvegetationen, härvid följande den van- 

 liga indelningen i stenlafvar, jordlafvar och de på mossa växande 

 samt trädlafvar. 



Stenlafvarne, hvilka i förening med jord- och mosslafvar 

 bilda hufvudmassan af lafvegetationen, äro väl i någon mon olika 

 på olika bergarter, ehuru äfven i detta fall inga fullt säkra 

 gränsor kunna bestämmas. De bergarter, som pä det besökta 

 området anträffades, äro Glimmerskiffer, Lerskiffer, Syenit, Granit 

 samt kornig Kalksten, den sistnämnda blott uppträdande i några 

 små flyttblock. Om af dessa bergarter glimmerskiffern är den 

 artrikaste, kanske mest för sin stora utsträckning och den jem- 

 förelsevis noggranna undersiJkning jag haft tillfälle egna den- 

 samma, sa är lerskiffern deremot rikast på sällsyntare och för 

 sig egendomliga arter, hvaremot syeniten och graniten endast 

 hysa några få arter, som icke äfven på de föregående bergarterna 

 blifvit funna. En uppräkning af de hvarje bergart tillhörande 

 märkligaste arterna torde tillfyllest bestyrka ofvan anförda för- 

 hållande. 



Lerskiffern (Pakti Suollo, Rittak, nedanför södra branten af 

 ökärfi, Aktse Kallou, Nammats) eger i lichenologiskt afseende en 

 viss likhet med kalkstenen, i det att på denna bergart åtskilliga 

 lafarter förekomma, hvilka eljest antingen uteslutande eller åtmin- 

 stone företrädesvis träffas på kalkgrund t, ex. Aapiciiia calcurea, 



