498 P. T. CLEVE. 



föreningar, såsom salter af en och samma radikals lägre oxida- 

 tionsgrad till dem af en högre. Jag tror mig derföre kunna med 

 goda grunder antaga samma radikal Pt.^ 4NII.5 sä väl i den första 

 Reiset'ska basens och i den Gros'ska basens salter som uti de i 

 det föregående omnämnda föreningarne. Oxiden till den första 

 Reiset'ska basens salter är följaktligen: 



Pt2 4NH3, O, 

 och till de Gros'ska sakerna: 



Pt. 4NH3, O4. 



Alla omständigheter tala för, att i den Reiset'ska basens 

 salter de basiska egenskaperna bestämmas af ammoniumoxid och 

 följaktligen kunna vi antaga att oxidens rationella formel är 

 Pt. 2NH.^2NH4, O. 



Detta är fullkomligt öfverensstämmande med Berzelii åsigt I 

 att radikalen i dessa salter är ammonium kopplad med platina- 

 amid. 



Då någon högre oxidationsgrad af ammonium än ammonium- 

 oxiden icke är bekant och fullkomligt osannolik, kunna vi icke 

 antaga att det plus af syre, som den Gros'ska basens salter ^) 

 innehålla, förekommer bundet vid ammonium. Jag antager der- 

 före att detta syre är närmast förenadt med platinan och att 

 formeln för oxiden är 



Oo Pt. 2NHo^2NH4 O. 



Jemför man detta åskådningssätt med det af Berzejliüs 

 uppställda finna vi att skilnaden inskränker sig till följande: 



l:o. Fördubbling af formlerna. 



2:o. Antagande af samma radikal i den Reiset'ska och Gros'- 

 ska basens salter. 



3:o. Antagande att kopplingen, som i den Reiset'ska basens 

 salter är inaktiv, uppträder med kemisk funktion i den Gros'ska 

 basens salter. 



Den första af dessa förändringar tror jag vara tillräckligt 

 grundad på bromidens Pto 4NH3, Br^ och bromonitratets Pt2 4NH3 



') Jag tror på grund af hvad i det föregående blifvit visadt att med Gros'ska 

 basen bör förstås icke Ptj ^NHg, Cj O2 utan Ptj 4NH3, O4. 



