538 o. A WKSTERLUNI). 



Af flera orsaker vio;tiga äi:o Öster- och Vestergötland, Gnt- 

 land och Oland bhuid de landskaper, hvaraf en närmare känne- 

 dom i malakolooiskt hänseende ännu saknas. Till den sistnämnda 

 ön kanske mera än till någon annan del af landet vallfärda år- 

 ligen sedan länge tillbaka botanister och zoologer, dess egendora- 

 liga natur alstrar en rik, omvexlande och märkvärdig flora, hälf- 

 ten alpinsk, och i följe deraf ("animalia ubique terrarum se 

 habent ad plantes uti plantaa ad terram et clima") framvisar 

 äfven fauna förhållanden, fullkomligt främmande för fastlandet. 

 Men oaktadt dessa talrika besök af naturforskare, känna vi föga 

 eller intet om öns mollusker, hvilka blifvit nästan alldeles för- 

 gätna. För att i detta hänseende undersöka ön och derjemte de 

 närliggande delarne af fastlandet, till jemförelse af molluskfaunan 

 på den förras primära formation med den på de sednares primi- 

 tiva bildningar, behagade K, Vetenskaps-Akademien tilldela mig 

 reseunderstöd, för hvars användande jag utbeder mig att här få 

 aflägga redogörelse. På det att resultaterna af mina undersök- 

 ningar i sammanhang må kunna framställas, och på det att jem- 

 förelser mellan de olika trakterna lättare må kunna göras, har 

 jag trott mig böra frångå den vanliga methoden vid en sådan 

 reseberättelse, hvilken för hvarje besökt ställe angifver antingen 

 allt, som der observerats, något som leder till otaliga, ofta gagn- 

 lösa omsägningar, eller blott det sällsyntare, hvilket åter skulle 

 göra bilden alltför ofullständig. Jag vill således först i korthet 

 anföra gången af min resa och derefter förteckningen i systema- 

 tisk följd på land- och sötvatten-raolluskerna på Oland och i 

 Blekinge. 



Den 10 Juni reste jag från Ronneby genom östra Blekinge 

 och Kalmar län till Kalmar. Min afsigt var att under denna 

 färd göra' längre eller kortare uppehåll på de ställen, som för 

 malakologen syntes inbjudande, för att undersöka dem; men 

 ytterst våldsamma regnskurar med få och korta uppehåll icke 

 blott i hög grad försvåiade, utan omöjliggjorde alla exkursioner. 

 Vid sådana förhållanden är det ej heller att undra på att jag 

 icke återfann Vertigo angustior Jeffr. i björkskogen straxt söder 



