548 c. A. WKSTEULUNl). 



branten, samt lika ymnig långs foten af norra muren kring 

 kungsträdgården; ymnig i ruinerna på Klosterön i Hornsjön, 

 bland vissnade blad på stenrösen vid vägen nära Tveta, emellan 

 kalkstenar på landtborgen vid Vickleby, i Ismantorpsborg m. fl. st. 

 Anin. Sedan jag nu haft tillfälle att granska flera tusen exem- 

 plar af denna förut i Skandinavien för så ytterst sällsynt ansedda 

 snäcka, vill jag göra ett par tillägg och rättelser till den beskrif- 

 ning, som finnes i "Sveriges Land- och Sötvatten-Mollusker" p. 

 68. Skalet är grågult eller brungult (stundom askblåttj, glän- 

 sande med ett guldlikt skimmer. Munsömmen invändigt försedd 

 med en hvit, glänsande, stark callus, isynnerhet vid ytterkanten 

 och mest på dess midt, ofvan och nedom h vilken derigenom bilda 

 sig små insänkningar; ytterkanten nära skalet böjd till en nästan 

 rät vinkel. Tvärs öfver nacken går en hög, hvitgul, stundom 

 fullkomligt hvit valk, framom hvilken myuningskanten är starkt 

 nedsänkt. Typiskt är mynningen försedd med tre tänder, nemligen 

 en på midten af mynningväggen, en på spindelkanten och en vid 

 nedra ändan af ytterkanten. Den första af dessa tänder är en 

 temligen hög hvit lamell, som endast ytterst blir tandformig och 

 aldrig saknas hos den utbildade snäckan, att döma efter 6 — 

 7000 ex., tagna endast vid Borgholm. Tanden på spindelkanten 

 förefinnes ock alltid, men är stundom mindre tydlig, hvaremot 

 tanden inom ytterkanten icke sällan försvinner. — Denna snäcka 

 förmodas af J. G. Jeffreys (British Conchology Vol, 1. p. 27l) 

 vara identisk med V. minuta Stud. och såsom en var. dentiens 

 af den sistnämnda upptager Moquin-Tandon (i Histoire Nat. 

 des Mollusques tom. II, p. 399) en form ("Ouvertüre avec 1, ra- 

 rement 2 plis dentiformes sur le milieu de l'avant-dernier tour"), 

 som säkerligen är vår V. costulata. I ''Sveriges Land- och Söt- 

 vatten-Mollusker" har jag framställt dessa båda till det yttre 

 hvarandra så lika snäckor såsom specifikt skilda och i denna 

 åsigt hafva sommarens undersökningar ytterligare stärkt mig. 

 V. minuta Stud. har skalet fint, tätt och regelbundet tvärstrim- 

 madt, men saknar de höga, skarpt framträdande tvärgående 

 refflorna med mellanliggande strimmor, som pryda skalet hos V. 



