550 c. A. WESTEELUND. 



38. V. angustior Jepfr, i "Linnean Transactions" 1830 (V. 

 nana Michaud Compléin. de l'Hist. Nat. des Moll. Drap., 1831; 

 V. hainata Held, Isis, 1837; V. plicata A. Mueller i Wieg- 

 MANNS Archiv 1838; V. Venetzii Charp. Nouv. Mém. de la Soc. 

 Helv. 1837, enl. RossM. Iconogr. h. IX, X, 1839), Borgholm, 

 ymnig både på landtborgsbranten vid slottet och vid foten af 

 norra muren kring kungsträdgården; Tveta, tillsammans med V". 

 costulata NiLSS. ; Ismantorpsborg. — Föregående art, som är all- 

 män nästan öfver hela riket, skiljer sig i hög grad från V. angustior 

 genom storlek (2 — 2\ 1. 1 — H m.m. br,), form (skalet äggfor- 

 migt, nedom midten, straxt ofvan mynningen bredast, uppåt allt- 

 jemt afsmalnande), färg och yta (gul, glänsande, slät) samt tän- 

 dernas antal och läge. Men äfven den V. angustior, som finnes på 

 Oland, skiljer sig i flera väsendtliga afseenden från den af utländska 

 auktorer beskrifna och afbildade, och äfven från de exemplar jag 

 I8r)3 fann i Böke i Söderåkra socken af Kalmar län, hvarföre 

 jag här meddelar en noggrann, efter en tillgång af flera tusen 

 exemplar gjord beskrifning. 



Beskr. Skalet trångt men djupt nafladt, ovalt, trubbigt, 

 stundom afrundadt i spetsen, vid eller straxt ofvan midten bre- 

 dast, vida mer afsmalnande nedåt än uppåt, vid mynningen starkt 

 sammandraget, tätt och regelbundet tvärstrimmadt, rödbrunt, 

 svagt glänsande, starkt. Vindningarne 5^ — 6, obetydligt hvälfda, 

 skilda af en temligen djup söm; sista vindningen på midten för- 

 sedd med en långsgående djup fåra, som sträcker sig fram till 

 en skarp vinkel på mynningens ytterkant; denna fåra begränsas 

 upptill af en jemn ås ända till mynningkanten, nedtill af en kort, 

 afbruten ås, som mot mynningen slutar med en ljusare färgad 

 uppsvallning; framom denna uppsvallning går bågformigt ned till 

 nafvelfåran en fördjupning bakom munsömmen. Mynningen mycket 

 liten, nästan tresidigt hjertformig, ungefär på midten af yttre 

 sidan starkt intryckt, 4-tandad: inom ytterkanten, i gommen, går, 

 motsvarande fåran på nacken, ett långt, rödt, bakåt krökt veck, 

 som vid mynningen är uppsväldt till en tandlik knöl; under detta 

 veck, men något djupare in i mynningen, är en kortare, äfven- 



