556 c. A. WESTERLUND. 



30. V. antivertigo Drap., ymnig på stränderna af Härrs- 

 torpsjöD, Skärsjön, Tresjön och Lillasjön. — Emellan växtrötter 

 på hafsstranden vid Sissebäck; vid Gammalstorp (GossELM.). — 

 Det typiska och oftast förekommande antalet tänder hos denna 

 art är 7 ( Vert. septemdentata FÉR.), nemligen 2 på mynning- 

 väggen, 2 inom ytterkanten och 3 på spindelkanten, men varierar 

 1) med 6 {Turbo sexdentatus MoNT., Vert. sexdentata Pfeiff.), 

 då den lilla i vinkeln af mynningväggen och spindelkanten sit- 

 tande tanden försvunnit; 2) med 8 {Vert. octodentata Stud.), 

 när inom ytterkanten sitta 3 tänder; 3) med 9 tänder (var. 

 novemdentala m.), i hvilket fall dessa äro fördelade sålunda: pa 

 mynningväggen sitta 2, inom ytterkanten på midten äro ock 2 

 långa tänder, af hvilka den öfversta är midtför den vinkel 

 mynningkanteu bildar, och på hvardera sidan om dessa sitter en 

 knöllik tand; på spindelkanten sitta 3 tänder; eller sitta 3 tän- 

 der på mynningväggen, 4 inom ytterkanten och 2 på spindel- 

 kanten. 



31. V. substriata (Jefpr.), på många ställen f. ex. på 

 åvallen nära vattenfallet, under multnande boklöf vid Pehrsborg 

 högst ymnig, i löfsamlingar på Snäckbacken m. fl. st. — Carls- 

 krona, under blad på Bastasjöns stränder. 



32. V. modesta nov. sp. Den 23 sistl. Augusti, upptäckte 

 jag denna, så vidt jag vet för vetenskapen nya snäcka på södra 

 stranden af Tresjön. Den uppehöll sig der på multnande säf- 

 strån eller på undra sidan af trästycken, som lågo pä mycket 

 fuktiga ställen, och stundom var den nedkrupen djupt i dyn. 



Beskrifning . Skalet högervridet, 2\ m.m. långt, \\ m.m. 

 bredt, äggformigt, trubbigt, slätt, starkt glänsande, med öfra de- 

 len, hvari djuret dragit sig tillbaka, svartbrun och den nedersta 

 tomma delen gulbrun. Vindningar 5, starkt konvexa, hastigt af- 

 tagande mot spetsen, den sista föga bredare än den föregående, 

 som är dubbelt bredare än den tredje; sista vindningen på mid-i 

 ten svagt intryckt, framtill med en öfverallt på lika afstånd från 

 mynningen gående åslik uppsvallning, emellan hvilken och mun- 

 sömmen är en ljusare färgad, bred och grund fåra. Mynningen 



il 



