C. W. CARSTENS [1919 



Digerhognas Bergart at domme efter Observationerne i dettes syd- 

 ostre Parti; den maa følgelig være yngre end den graa Sparagmit.» 



TORNEBOHM har i sine mange avhandlinger vedkommende 

 det centrale Skandinaviens fjeldbygning gjentagne gange omtalt de 

 omkring Trondhjemsf eltet optrædende formationer. Den i 1872 

 indforte Sevegruppe, væsentlig bestaaende av krystallinsk skifrige 

 bergarter, er i hans sidste arbeide av 1896 parallelstillet sparagmit- 

 formationen som krystallinsk facies av denne. Paa det medføl- 

 gende geologiske oversigtskart optrær denne gruppe paa en række 

 forskjellige punkter langs Trondhjemsf eltets vestgrænse direkte 

 uriderleirende de ældste Rørosskifere (Trondhjemsfeltets basal - 

 skifere). Vestrandens rode graniter opfatter TORNEBOHM som Seve- 

 gruppens underlag, disse henføres som folge derav til ældre Algonk. 

 Ogsaa oiegneisen er gjenstand for en detalj eret oimtale. Denne 

 bergart kaldes av TORNEBOHM «den mest mystiska bland fjållens^ 

 alla bildningar» 1 ) og regnes av ham til grundfjeldet. Efterat han 

 i sit sidste arbeide har git en indgiaaende pietrografisk beskrivelse av 

 oiegneisen, avslorer han imidlertid dens mystik i følgende konklu- 

 sion: «Ogongneisen synes således egentligen vara en grof porfyr- 

 granit, hvilken framtrångt under urperiodens sista tid ooh dels 

 utgjutit sig på och ofvertåckt de yngsita urbergarterna, dels åfven 

 blifvit injicerad i dem i form af lag er ganger.» 2 ) Paa TORNEBOHMS 

 geologiske oversigtskart er oiegneisen indtegnet paa en række for- 

 skjellige steder saavel ved Trondhjeimsfeltets vestgrænse som ost- 

 grænse. Dens stratigrafiske plads er imidlerticl temmelig vekslende. 

 Den optrær dels inde i selve grundfj eldet, dels paa grænsen mellem 

 grundfjeld og Sevegruppen. Endvidere ogsaa som lag mellem 

 Sevegruppens forskjellige facies og isom grænisebergart mellem 

 Sevegruppen og Rorosskifer. Ved Aalbu i Drivdalen optrær endog' 

 oiegneisen soim lag indien selve Rorosiskiferne. Denne forskjellig- 

 artede plads skyldes efter TORNEBOHM for den væsentlige del de 

 overskyvninger, som har fund et sted under den kaledoniske fjelcl- 

 kjedefoldning. Sylenes hornblende skifer er paa TORNEBOHMS kart 

 henført til Sevegruppen, medens riksgrænsens graniter alle er op- 

 fattet som grundfjeldsbergarter. 



I REUSCHES avhandling «Geologiske iagttagelser fra strøget i 

 nord for Fæmundsjoen» er Syltoppenes hornblendeskifer opfattet 

 som en dioritislc bergairt og parallelstillet «Formurens» basiske 

 eruptiver. Sylenes, Skardorsfj eldenes og Vigelfj eldenes graniter 

 betraktes i likhet med øiegneisen som injektionsbergarter. Men 

 paa de isenere geologiske karter (BJØRLYKKES, WERENSKJOLDS) 

 er uvist av hvilken grund baade hornblende skiferen og graniten 

 henført til grundfjeldet. 



i ) T 6 r n e b o li 111 : Om Sevegruppen och Tronillijemsfåltet s. 28. 

 -) T 6 r n e b o li ni : Griiiiddrag'en at' det eentrala Skandinaviens bergbygg-- 

 nad s. 116. 



