14 G. W. CARSTENS [1919 



Det sterke motsætningsforhold melleni ToRNEBOHMS og 

 KJERULFS opfatning er let ioinefaldende. Det skyldes dels for- 

 skjellig tolkning av lagstillingen (normal overleiring — inversion), 

 dels forskjelligartet komibination av petrografisk nærstaaende grup- 

 per. Kun i opfatningen av «tverprofilets» stilling med «silureta- 

 gerne som randdannelser» sjmes der at herske tilnærmet enighet 

 mellem de 2 forskere. 



I 1910 utkoon C. BUGGES arbeide over «Rennebu», ledsaget av 

 et geologisk detaljkart (maaleslok 1 : 100,000). BUGGE opretholder 

 her KJERULFS laigsystem av 1875 med følgende gruppehetegnelser: 



«Gulagruppen. 



Storen-Hovindgruppen (silur). 



Rorosgruppen, ældst.» 



Dette lagsystem er for en væsentlig del baseret paa en profii- 

 linje (synklinal) fra Storliaasen paa Rennebu rektangelblad i syd- 

 østlig retning til Glommen paa Røros rektangelblad. Eiter dette 

 profil overleires saavel i den vestlige som i den østlige del av feltet 

 Hovindgruppens konglomerater, sandstene og skifere av Storen- 

 gruppens gronstene og grønstenisderivater. Breccieskiferen (Stok- 

 volabreccien) benyttes, som allerede tidligere av BRØGGER og 

 TORNEBOIIM antydet, som skille mellem de 2 grupper (BRØGGERS 

 Høilandsbergarter indgaar ikke paa Rennebu rektangelblad). Paa 

 det geologiske kart er imidlertid Hovindgruppen og Storengruppen 

 slaat sammen til én gruppe, Storen-Hovindgruppen. TORNEBGHMS 

 inddeling av feltet i en vestlig og en ostlig facies forkastes av 

 BUGGE paa grand av petrografisk overensstemmelse mellem lag- 

 grupperne i synklinalens vestlige og østlige partier. 



Men TORNEBGHM tok allerede samme aar til gjenmæle. I en 

 mindre avhandling «Till frågan om lagerfoljden inom Trondihjeims- 

 fåltet» fælder han en skarp kritik over BUGGES arbeide. Ogsaa her 

 baserer TORNEBOHM sin lagfolge for en væsentlig del paa det alle- 

 rede i 1887 undersøkte profil: Skjotingen sydvestover til Aasen. 

 Størengrnppen betragtes soni ældre end Stokvolabreccien og Ho- 

 vindgruppen, dels paa grund av lagstillingen i ovennævnte profil - 

 linje, dels paa grund av Stokvolabrecciens gehalt av bergarter 

 petrografisk karakteristisk for Storengruppen (bl. a. jaspis). 



I Norges geologiske Undersøkelses a.arbok f or 

 1912 firemkom BUGGES svar. Her stadfæstes den tidligere hævdede 

 lagfolge med tilfoielse av Hoilandsgruppen paa dens gamle plads 

 mellem Hovind- og Storengrupperne: 



« 1 . Gulagruppen,. øverst. 



Storengruppen (med variolit). 

 Hoilandsgruppen med breccieskifer i 

 det hængende og med fossiler fra etage 5 b. 

 Hovindgruppen med fossiler fra etage 

 5 a og maaske fra etage 4. 

 R o r o s g r u p p e n.» 



Midlere gruppe 

 i «Rennebu» be- 9 

 nævnt Støren- 

 Hovind gruppen. 



