Nr. 11 OVERSIGT OVER TRONDHJ EMSFELTETS BERGBYGNING 41 



bergarter. De mellem Suul og Jervdalsbækken optrædende sand- 

 stene og lerglirnmenskiferbergarter er paa grund av sin geologiske 

 habitus og petrografiske karakter i profilet parallelstillei Hovind- 

 gruppen, og endelig er Stuedalsskiferne ved innsvandiets ostende 

 efter sit utseende og sin stratigrafiske stilling (svævende lagstilling 

 over sparagmitforniatiionen) henført til Rorosgruppen. 



Jiemtlandsprofilet melleni Levring og riksgrænsen er efter oven- 

 staaende kortfattede ovensigt i fuild overensstemmelse med Meråker - 

 profilet mellem Hegre og Storlien. Lagstillingens kontinuerlige 

 forandring er i begge profiler den samme, likesom de petrografi sk 

 sammenhørende bergartsformationer langs begge limer følger 

 samme række følge. 



Guldalsprofilet med forlængelsen til Rien 



Profilet er opgaaet langs jernbanelinjen fra Heimdal sydover 

 til Holtaalen. Derfra over f j eldet forbi Nordaunevold til trakterne 

 øst for Pxien. 



Lidt vestenfor Heimdal station staar grønsten tilhørende B}-- 

 markgruppen. Paa stationstomten er helt overdækket, likesaa 

 langs linjen sydover forbi Nypan og Melhus til Soberg station. Her 

 nærmer jernbanelinjen sig Vasfj eldets store grønsten sdr ag, som 

 mot nord ved Bratsberggaardene kan sammenknyttes med Bymark- 

 gruppen piaa Trondh jerns rektangelblad. Syd for Kvaal ga ar pro- 

 filet i vakre skjæringer. Den opitrædende bergart er grønsten med 

 svak skifrig tekstur. Strøket er NE og faldet ca. 70° SE. Gron- 

 stenen har tildels tydelig utviklet variolitstruklur. Flere finkornige 

 til tætte gange av hvit granit (felsit) gjennemsværmer grønstenen. 

 Langs sletter fremtrær ofte en tydelig becciestruktur, hele berg- 

 artsmassen bærer præg av at ha været i voldsom bevægelse. Mellem 

 Ler og Lundemo stationer gaar jernbanelinjen i helt overdækket 

 terræng. 



Først oppe ved Gulfossen skjærer profilet atter md i fast 

 fjeld. Her staar lerglimmerskifer (lerskifer) med enkelte kon- 

 kordant indleirede sandstensbænke. Strøket er NNE og faldet ESE. 

 Sandstensbænkene er tildels sterkt imprægneret med smaa svovl- 

 kisterninger, overflaten er i almindelighet rustfarvet, saa at bæn- 

 kene mange steder faar karakter av fahlbaand. Straks syd for 

 Hovind station ligger Hovind store sandstensbrud. Lerglimmer- 

 skifer og mægtige sandstensbænke optrær her i stadig veksellagrang. 

 Foldninger og krusninger er meget almindeilige. Strøket er over- 

 veiende NE, faldet gjennemsnitlig steilt SE. 



Omtrent midtveis melleni Hovind og Støren stationer optrær 

 flere konglomeratbænke med boller av jaspis, kvartsit og grønsten 

 i en grønstensllgnende grundmasse i veksellagring med en sedi- 

 mentær grøn stensli gnende bergart, et saakaldt grønstensderivat. 



4 



