C. W. CARSTENS [1919 



Grønstensdraget me Hem Hol og Birkaaker maa ifølge sin stra- 

 tigrafiske plads og bergartern.es petrografiske karakter henføres til 

 Bymarkgruppen. De mere masseformede partier inden dette 

 gronstensdrag er av BUGGE betegnet variiolit. Da variolitdraiget 

 i marken kan folge s kontinuerlig til trakterne omkring Støren, 

 hvor det repræs ente rer Storengruppen i KJERULFS lagsystem, 

 leverer saaledes ogsaa Birkaakerprofilet bevis for denne gruppes, 

 identitet med Bymarkgruppen. Varioiliten (Storengruppens ho- 

 vedbergart) har i Rennebu rektangelblad adskillig større utbre- 

 delse end av BUGGE antat. Den er i profiHinjen i kontakt med 

 Rørosgruppens høieste horizomter ved Hol. Efter BUGGE frem-: 

 trær denne kontakt kun tilsyneladende ved Svarttjern, idet den 

 tilskrives en nord — syd-gaaende forkastning. SCHEI 1 ) synes imid- 

 lertid at ha hat en klarere forstaaelse av gronstenens virkelige 

 utstrækning. Gronstenen (varioliten) er saaledes av ham opfattet 

 som tilhørende en formationsgruppe, der normalt er i kontakt med 

 Rørosgruppen. 



De omkring Birkaaker optrædende lerglimmerskifere, grafitfø- 

 rendle skifere og normale glimmerskifere er ifølge KJERULFS lag- 

 system paa BUGGES kart henført til Gulagruppien. Da bergar- 

 terne ved Biirkaaker imidlertid i strøkretningen er sanimenhæn- 

 gende med de petrografisk nærbeslegtede skiferbergarter syd for 

 Støren, maa efter den foldningstektoniske utvikling, som er gjen- 

 nemført for Guldalsprofilets vedkommende, ogsaa bergarteme ved 

 Birkaaker henføres til Rørosgruppen (til gruppens overste hori- 

 zonter). Profilet Jøldalshytten-Birkaaker leverer saaledes selv 

 intet bevis for Gulagruppens identitet med Rorosigruppen. 



Detaljundersøkelser i Meldalen 



Detalj undersøkelserne omfatter væsentlig kartlægningsarbeidcr 

 i maalestokken 1 : 100,000 i trakten mellem Kalstad i nord og 

 Grinda! i syd (paa begge sider av Orkla). 



Gronstensformationen mellem Hol og Birkaaker er av stfati- 

 grafisk-peitrografiske grunde paralleliiseret med Bymarkgruppen. 

 Men formationen er i marken ingen steder sammenknyttet med 

 denne gruppe. Beviset for formationens identitet med Bymark- 

 gruppen er saaledes svakt underbygget. Jeg fandt derfor, at 

 et sterkere bevis maatte fremskaffes paa andet hold. Og forholdene i 

 Meldalen viste sig vel skikket hertil. Det kartlægningsarbeide, 

 som her blev utfort soanmerene 1918 og 19, har med sikkerhet 

 fastslaaet, at variolitdraget paa BUGGES kart over Rennebu virke - 



x ) Bugge 1. c. 



