Nr. 1] OVERSIGT OVER TJftONDHJEMSFELTETS BERGBYGNING 71 



almindelighet optrær som et i kvantitativ henseende underordnet 

 metamorft mineral. De sterkt skifrige grønstensskiferlignende 

 bænke fører kvarts av klastisk natur som en væsentlig bestanddel 

 av bergarten, endvidere plagioklas, kalkspat, epidot, hornblemde 

 og klorit. Me Hem disse to bergartstyper findes alle overgange. Da 

 de enkelte konglomeratzoner efter den tidligere fremstilling med 

 . sikkerhet er av sedimentær natur, falder det i genetisk henseende 

 naturligst ogsaa at opfatte størsteparten av de mellemliggende 

 bergartsbænke som grønstensderivater o: som normalsedimenter 

 eller som tuff sedimenter. I enkelte strak (Bratsberg — Ler) synes 

 dog de mellemliggende masseiformede gronstensbænke virkelig at 

 repræ sentere effusive strømme. 



Grønsitenskonglomeratet i Troiidhjenisf eltet har allerede tidlig 

 tiltrukket sig geoløgernes opinieirksomhet, vel for en væsentlig del 

 paa grund av sin gehalt av det ioinefaldende mineral jaspis. Det 

 er saaledes omtalt av KJERULF 1 ) under navn av breccieskifer fra 

 Storensnævringen og fra Høilandet. Den samme betegnelse er og- 

 saa benjdtet av BRØGGER 2 ) under hans omtale av de geologiske for- 

 hold mellem Guldalen og Meldalen. Paa en kartskisse over Støren — 

 Høilandet i BRØGGERS arbeide er disse brecciesskifere indtegnet, 

 lilvjeisaa paa de vedlagte profiltegninger. Kun endel av BRØGGERS 

 breccie skifere tilhører imidlertid Bymarkgruppien, de andre ind- 

 gaar som lag i Hoilandsgruppen. Mest indgaaende er grønstens- 

 konglomeratet behandlet av TORNEBOHM. 3 ) Efter sin karal<teri- 

 stiske utvikling i Stokvola er konglomeratet av ham benævnt Stok- 

 voia-breccia. «Bergarten», skriver TORNEBOHM, «består af dels 

 kantiga, dels mer eller mindre rundaåe styoken af olika bergarter, 

 dock ofvervågande tillhorande Storengiruppen, inbåddade i en an 



gronskifferartad an sand sten sai'tad grundmassa I Jervfjeld, 



SO. om Jonsvand år i fråga hvarande bildning mer a konglomerat- 

 artad an vanligt, i det att de ingående bergartsfragmenten åro mera 

 rundade och grundmassan mera sandstensartad an hvad i aillmån- 

 bet pilågar vara fallet. Bollarne bestå hår af gran skiffer, gron sand- 

 sten, mork, violettblå k^vartsit, rod jaspis m. m. Boller af de bada 

 sist nåmnda slagen åro for ofrigt mycket allmånna i brecciebild- 

 ningen och kunna nåstan sågas vara karakteristiska for den. Båda- 



dera torde hårrora från Storengruppen Uppkomsten af nu 



omtala de brecciebildning anser jag sannoilikt bero på en efter slutet 

 af Storengruppens bildningsskede intrådd denudationsperiod. De 

 eruptiva processer, soni pågingo under nåmnda skede, gåfvo antag- 

 ligen upphof till berg, som hojde sig ur datidens haf, och från hvil- 



x ) Kjerulf: Om Trondhjems Stifts geologri, II. 



2 ) Brøgger: Om Trondhjemsfeldtets midlere Afdeling mellem Gulda- 

 len og Meldalen. 



3 ) Tornebohm: Grunddragen af det centrala Skandinaviens bergbygg- 

 nad, side 86. 



