94 C. VV. CARSTENS 11919 



over indgaar end videre forholdsvis mægtige sanidstensbænke. Ved 

 Hopla optrær det meget bekjendte saakaldte Hoplakonglømerat, 

 Trondhjemsfeltets mest stoirbollede konglomeratdannelse. Hopla- 

 kongiomeratet er av petrografisk samme karakter som Hellkomglo- 

 mieraterne, mest almiindalig er boller av hvit granit og 

 kvairtsiit. Konglomeratet er nøiagtig beskrevet av TORNEBOHM. 1 ) 

 Han opf atter Hoplakonglomieratet som bundkonglomeirat i den saa- 

 kaldte Eknagruppe, hvis stratigrafiske plads i TORNEBOHMS sysitem 

 er over Hollandets gruppe . Og med Hoplakongiomeratet paral- 

 leliserøs elter TORNEBOHM saavel Hellkonglonieraterne 2 ) som Lyn- 

 gastenskongloineratat ved Lundemo. Eknegruppen.. som væsentlig 

 omfatter de graagronne isandsteinsbergairteir, som i profillinjen Sun- 

 diailen (Frosta prastegjæld) — Eknetangen optrær svakt muldeformig, 

 saaledes at Sundatens horizonter atter dukker op i dagen paa Eline, 

 synes imidlertid kun at være en hoiere avdeling av Hovindgruppen. 

 Bergarte me er overalt i disse trakter sterkt metamorfoseret 3 ) og 

 fossiler vil her vanskelig kunne fremfindes. To forskjellige profil - 

 linjer, Ronglan — Ekne og Aasen — Sundalan, viser imidlertid, at 

 Eknegruppen mot ost gaar kontinuerlig over i normale Hovind- 

 gruppebergarter (uomvandlede graa sandstene, sorte lerglimmer- 

 skifere og finkornige til tætte kalkstene). Den av TORNEBOHM ved 

 Hellem plads paapekte diskordans er en helt lokal dannelse, saavel 

 Hoplakongiomeratet som Hellkonglomieiraterne er saaledes efter al 

 sandisynlighet intraformationale konglomerater konkordant indlei- 

 reit sandstens- og lerglimmeirskiferbergarter. Da Hel Ikon gloni era - 

 terne ligger unde r og Hoplakonglonieratet over laVahorizon- 

 ten i Forbordfjeld er disse konglomerater ikke som av TORNEBOHM 

 antat jevnaldrende, men av helt forskjellig alder. De geotektoniske 

 bevægelser, som indirekte har fort til dannelsen av alle de her 

 nævnte konglomerater (bollerne er som tidligere omtalt petrogra- 

 fisk identisk med de bergartst3^per, som indgaar som bygningsled 

 i Hovindgruppen), er saaledes ikke begrænset til et bestemt tids- 

 avsnit, de synas derimot at ha paagaaet til flere helt forskjellige 

 tider i Hovindgruppiens dannelsesperiode. 



Den høieste metamorfose grad naar Hovindgruppens bergarter i 

 trakterne syd og ost for Levanger, saaledes omkring Skjotingens 

 store fjeldmassiv, i Hojemshaugen, i Ravloberget og flere andre 

 steder. Hele dette strøk er opfyldt av 'eruptivinjektioner. Da meta- 

 morfosen overalt tiltar i styrke mot eruptivgrænsen, maa omvand- 

 lingen i disse trakter efter al sandsynlighet for en væsentlig del til- 

 skrives kontaktindvirkning fra eruptiverne. 



x ) Tornebohni: Grunddragen af det eentrala Skandinaviens bergbygg- 



nad, side 90. 

 '-') T 6 r n e b o h m 1. c. side 90 og- 91. 

 :i ) Se Carstens : Geologiske undersøkelser i Trondbjeins omegn, side 11. 



