Eruptivbergarterne 



I Trondhjemsf eltet optrær som overalt inden hele den norske 

 fjeldkjede en række forskjellige injektionseruptiver, dels av gab- 

 broidai, dels av granitisk karakter med alle mulige overgange. 

 De fleste av de geologer, der har gjeniiemreist Trondhjemsf eltet, har 

 leveret mere eller mindre betydningsfulde bidrag til forstaaelsen av 

 disse bergarters petrografiske karakter. Men forst mikroskopets 

 indførelse som hjælpemiddel i de geologiske discipliner har aaben- 

 baret for os den store rikdom paa forskjelligartede bergartstyper. 

 Baade strukturelt og mineralogisk opdages der stadig nye varia- 

 tioner, til hver nærmere definerbar bergartstype horer dier saaledes 

 en lang række varieteter. 



Allerede KJEEULF 1 ) var opmerksom paa, at Trondhjemsfeltets 

 eruptiver optrær i forskjellige tilnærmet parallele strok, i gangdrag 

 eller saakaldte linier. Den vestligste av disse linier er efter KJEEULF 

 «Opdal — Storen-linjen». Iinidlertid er de fleste av de til dette 

 gangdrag horende eruptiver (Iglefjeld, Gynnelfjeld, Vasfj eldet o. fl.) 

 ikke injektionsbergarter, men lavabergarter tilhorende Bymark- 

 gruppen. Længere ost strældver sig efter KJEEULF den saakaldte 

 «Kjolens formur» fra Øiungen i syd via Meråker til Skjækerhatten 

 i nord. Alle de paa denne linie optrædende eruptivbergarter repræ- 

 senterer virkelige injektionsbergarter, dels sure, dels basiske. De 

 danner nogle av Tromdhjemsfeltets holeste toppe (saaledes Fongeii 

 1459 m. o. h.). Længst ost gaar efter riksgirænsen den saakaldte 

 «Kjolens linie» fra VigelfjeLdene i syd til Store-Kluken i nord. Til 

 denne linie horer Sylene, som danner feltets hoieste top (1710 ni. 

 o. h.). Naar undtages «Kjølens linie», som væsentlig opbygges av 

 rød gran it, og den del av «Kjolens formur», der ligger melleni 

 Tydalen og Merakerdaien, er imidlertid disse linier meget litet frem- 

 trædende i terrænget. Paa GOLDSCHMIDTS: «ubensichtskarte der 

 kaledonischen Eruptivgesteine zwischen Stavanger und Trond- 

 hjem», 2 ) hvor alle eruptivbergflirterne er iradtegnet med stor nøiag- 

 tigbet, trær heller ikke disse linier (eller gangdrag) frem med tyde- 



1 ) Kjerulf: Om Trondhjems Stifts geologi, side 47 o. v. 



2 ) Goldschmidt: Geol.-petr. Studien ini Hochgb. d. sudl. Norwe- 

 gens, IV. 



