102 C. W. CARSTENS [1919- 



viser en paabegyndt og snart efter atter avsluttet uralitdannelse). 

 Hornblendemineralerne i denne bergart er saaledes dels av mag- 

 matisk, dels av metamorf natur. 



Minerals elskapet i en uomvandlet gabbrobergart fra F o n - 

 gen er folgende: plagioklas, hypersthen, diallag, brun 

 hornblende olivin, apatit og magnetit (eller titanjern). 

 Plagioklasens sammen sætning er 61 % An (utsluknings- 

 vinkel _1_ a-aksen — 34°). Hypersthen har 2 V — ca. 70°. Den 

 optiske karakter er negativ. Diallag har 2 V — ca. 65°. Den opti- 

 ske karakter er positiv. Olivin optrær i mindre mængde i smaa 

 avrundede korn. 



Mineralselskapet i en uomvandlet gabbrobergart fra kjernepar- 

 tiet i Tron f j el de ts gabb r of elt er folgende: pla- 

 gioklas, diallag, hypersthen, olivin, brun hornfelende. Pia- 

 gioklasen har sammensætning 58 % An (ut slukn ingisvinkel 

 J_ a-aiksen = 32°). Diallag har 2V — ca. 60°. Den 

 optiske karakter er positiv. Hypersthen har 2 V = 80°. Den opti- 

 ske karakter er negativ. Den optrær kun i mindre mængde. Olivin 

 har 2 V — 88 — 89°. Den optiske karakter er negativ. 



Strukturen er hos alle disse ben - ganter normalkornig eugranitisk, 

 undertiden svakt of litisk. De er alle karakteriseret ved en konstant 

 optræden av hypersithem, gehalten av dette mineral er dog sterkt 

 vekslende i de forskjellige felter. Hypersthenmineralets aksevin- 

 kel ligger altid miellem 70 og 80°, FeSiO,,-gehalteii er saaledes efter 

 MEHA nogenlunde konstant. 1 ) 



Ogsaa gabfe rober garten paa toppen av å r eskutan forer 

 hypersthen. Uralitisationsprocessen er imidlertid her allerede tem- 

 melig langt fremskredet. Denne bergart staar petrografisk og geo- 

 logisk meget nær Sylmas sivets gabbroidale amfibolitlignende berg- 

 arter (REUSCHES dioriter). I disse bergarter er dog hypersthen 

 endnu aldrig iagttat, vel muligens som folge av en mere gjennem- 

 gripende metamorfose. 



Fra O p cl a 1— I n sels erupti v m a s s i v har GOLDSCHMIDT") 

 beskrevet temmelig uom vandlede noriter. Fra et felt i en jern- 

 baneskj æring like overfor Gissenaas foreligger ogsaa en kemisk 

 analyse. 



Efter beskrivelser av TOKNEBOHM og GOLDSCHMIDT samt elter 

 haandstykker, som jeg tidligere har hat anledning til at studere, 

 findes der efter al sand synlighet endvidere noriitbergarter i He r- 

 m a n s n a is e n, i M e 1 s h o g n a, i Hyllingen, i H o i-G i e n, 

 i V a r d e s j ø b e r g, omkring M æ 1 s j o e n, muligens ogsaa om- 

 kring i u n g e n o. fl. a. steder. 



x ) Se M r h as avhandling i Tscherin. Min. vind Petr. Mitt. Bd. 19, side 140. 

 2 ) Goldschmidt: Geol.- petr. Studien im Hochgb. d. su dl. Norwegens, 

 IV, side 61 o. v. 



