110 C. W. CARSTENS [1919 



grønne lavabergarters og intrusivbergarters stamme», feltets ovrige 

 bergarter blir henført til den saakaldte «opdalit-triondhjemit- 

 stamime». De sidste aars undersøkelser har imidlertid ført mig til 

 den oipfatning, at disse 2 stammer, som begge har stor utbredelse 

 i Trondhjemsf eltet, eir genetisk forbundet med hverandre. 

 GOLDSCHMIDT har ogsaa været opmerksoni paa dette forhold og 

 angir i sit ovenomtalte arbeide sterke beviser paa stammernes fæl- 

 les genesis. 1 ) Som yderligere bevis kan her anføres, at pentlandit- 

 magnetkisførende noriter (av «opdalit-trondhjemit-stammen») 

 lokalt er utviklet som typiske saussuritgabbrobergarter av petrogra- 

 fisk (og vel ogsaa keimisk) samme karakter som Ror osfe Hets kisfo- 

 rende gabbrobergarter (som efter GOLDSCHMIDT tilhører «de gronne 

 lavabergarters og intrusivbergarters stamme»). Dette forhold har 

 jeg bl. a. iagttat i Dyrhaugen i Skjækerdalen, i Skjotingen og paa 

 fjeldstrøket mellem Tydal en og Guldalen. Og omvendt er gabbro- 

 bergarter av «de gronne lavabergarters og intrusivbergarters 

 stamme» paa forskjellige steder i «Kjolens formur» petrografisk 

 heilt identisk med «opdalit-itrondhjemit-stainmens» karakteristiske 

 no ritber garter. Flere steder, saaledes i M/einadalen vest for Kjoli 

 grube, er disse noriter utviklet som pentlandit-magnetkisførende 

 olivinnoriter. 2 ) De 2 stammers gabbroidale typer synes saaledes 

 baade petrografisk og malmgeologisk kun at repræsentere forskjel- 

 lige facies av samme stammagina. Endvidere taler vel ogsaa injek- 

 tionen av de hvite graniters Iste generaition i Bymarkgruppen sam- 

 tidig med grønstenslavaens utstrømning for et nært silegtsskapsfør- 

 høld mellem disse 2 bergarter (o: mellem «de gronne lavabergarters 

 og intrusivbergarters stamme» og «opdalit-trondhjemjit-stammen»). 



De mest karakteristiske r epræsie litanier for GOLDSCHMIDTS 

 «Bergen — Jotunbergarternes stamme», labnadorfels, jotun-norit, 

 mangerit, hypersthensyenit og hypersthengranit, findes ikke utbredt 

 i Trondhjemsf eltet. Om denne stammes genetiske forhold til de 

 2 tidligere omtalte stammer gir derfor Trondhjemsf el tet ingen 

 oplysning. 



Følgende skema, hvor de forskjellige eruptivbergiarters alder er 

 anfort, gir ogsaa samtidig en oversigt over de forskjelligie bergarters 

 genetiske avhængighetsf orhold : 



Æ 1 d r e O r d o v i c i u m. 

 Bymarkgruppens lavabergarter, de hvite graniters Iste gene- 

 ration, muligens ogsaa endel av Rørosgruppens amfiboliter (og 

 peridotiter). 



Yngre O r d o v i c i u m. 



Hovindgruppens lavabergarter. 



!) Goldschmidt 1. c. side 126. 



-') Se Goldschmidt 1. c. side 8, 9 og- 66. 



