Nr. 1] OVERSIGT OVER TROXDH.IEMSFELTETS RERGRYGNING 131 



prekambriske formationsleds saddellinjer aldrig naaet dagoverf la- 

 ten. Men av undersokelserne langs feltets vest- og ostgrænser, hvor 

 saavel sparagniiitformationen som grundfjeldsgneisen viser en ned- 

 foldning konkordant Rorosgruppens basalskifere, fremgaar dog med 

 sikkerhet, at fjeldkjedefoldmingen ogsaa har omfattet disse forma- 

 tioner. Hvorvidt den kontinuerlige nedhvælvning av grundfj eldet 

 lokalt er brudt ved forkastninger, er det hittil ikke lykkedes at fa,st- 

 slaa. Paa Eknetangeh sta ar imidlertid Hovindgruppens sandistens- 

 formation dlskordant i forhold til den nærliggende grundfj elds - 

 gneis i Leksviken. Den mulighet er derfor ikke udelukket, at fjord - 

 dypet nordenfor Frostahalvoen markerer en NE-lig strykemdie for- 

 kastningslinie. I de omkring liggende trakter er det dog ikke lyk- 

 kedes at paavise rivningshreccle eller andre forhold, der kan være 

 til stolte for en slik hypothese. 



Etterat TORNEBOHM i 1888 fremla sin o v e r s ky vn in g s h y- 

 pothe se, 1 ) efter hvilken der langs fjeldkjedans randzoner paa en 

 række steder har foregaael forskyvninger av ældre formationer over 

 yngre, har denne hypothese været gjenstand for behandling av de 

 fleste skandinaviske fjeldgeologer. Men medens overskyvnings- 

 hypotheisen fremdeles er den «officielle» theori i de svenske geolo- 

 giske kredse, er den ialt væsentlig forladt av die norske geologer. 



Ovei/skyvningshypothesen er oprindeilig for em væiserntlig del 

 baseret paa profilet fra Levanger over riksgræiisen til Åreskutan i 

 Jemtland. De krystallinske skifere i Åreskutan, de saakaldte 

 Åreskifere, som ved foten av tjeldet ovenleirer umetamorfe fossil- 

 forende siluriske skiferbergarter, blev av TORNEBOHM paralleliseret 

 med de krystallinske skifere paa begge sider av Tromidhjemisf jorden. 

 I Trondhjemsfeltet danner imidlertid disse krystallinske skifere 

 underlaget for feltets kambro-siluriske formationer. Åreskifer- 

 nes lagstilling i Åreskutan blev derfor av TORNEBOHM antatat være 

 «abnorm», en folge av overskyvning fra vest mot osit. Senere blev 

 Åre skiferne stratigrafisk paiaillelstillet sparagmitformationen som 

 en krystallinsk faoies av denne, baade Åreskiferne og sparagmit- 

 formationen blev da samtidig henført til den saakaldte Seve- 

 ;gruppe. 2 ) 



Paa en række steder langs Trondhjemsfeltets ostgrænise paaviste 

 TORNEBOHM i de efjterfolgende sommere Åre skifer, saaledes ogsaa 

 paa strækningen ost for dommen me Hem Haadalen i nord og Lille - 

 elvedalen i syd. Da de derværende skifere overleirer sparagmit- 

 formationen i syd, antok TORNEBOHM, at overskyvninger ogsaa 

 hadde fundet sted langs denne strækning. Men TORNEBOHMS 



1 ) T 6 ]• n e b o h ni : Om fjållprobleniet. 



-) T.o r n e 1) o li m : Om Sevegruppen och Trondbjemsf tiltet. 



