136 C W. CARSTENS [1919 



den overleires i disse trakter direkte av de ovenfor omtalte glim- 

 merskiferberganter og fylliter, som i de stratigrafisk lavest liggende 

 horizonter nær toppen er utviklet som alunskifeiiignende berg- 

 arter. 1 ) Denne bergartsserie falder overalt ind under Trollhø og 

 overleires her i hoiden av kvartsitiske bergarter. Disse er paa en 

 række steder dækket av den normale Jøtunheimsgabbro, de indtar 

 derfor likesom sparagmiterne under Kopifjeld hoifjeklskvartsens 

 stratigrafiske plads. 



Trakterne omkring Lemionsjøen, i st roket fra Te ss anden til 

 Randsverk, viser os saailedes Bymarkgruppens overgang i det oen- 

 trale Norges saakaldte fyllitfonmation. Overgangen synes overalt 

 at være temmelig jevn. I retningen fra nord til syd indgaar der i 

 formaitiomsgruppen gradvis mere sedimentmaterieL samtidig som 

 lavabænkenes antal forniindskes. Istedetfor gronstensbænke optrær 

 i begyndelsen klæberstensilag med overliggende serpentinkonglome- : 

 rater. Jeg har ikke personlig studert disse klæberstenslag, end el er 

 muligens injektionseruptrver, end el vistnok ogsaa med sikkerhet 

 effusivbergarter. Petrografisk maa disse klæberstensbergarter 

 karakteriseres som metamorfiøserte pikriter. 1 ) Længere mot syd 

 foirsvindier ogsaa disse bergarter o/g Bymarkgruppens eneste berg- 

 artstype blir den glmimerskiferlignende fyllitbergart: Forma - 

 tionsgruppens overgang i fyllitformationen er fuldbyrdet. 



Trondhjeimsfeltets Bymairkgruppe tilhører undre ordovi- 

 cium (de ganile siiluriske etager 3 og 4, den er yngre end etage 2 e, 

 ældre end etage. 5 a). Fossiler er endnu ingen steder fremfundet. 

 I Ottatraktens serpentinkonglomerater, som efter unders økelserne 

 ved Lemonsjøen stratigrafisk rnaa parallelliseres med Bymarkgrup- 

 pens gronstensbænke, fandtes imidlertid for en række aar siden en 

 gastropo d. 2 ) Om dennes alder bar professor KJÆR velvilligst 

 tilskrevet mig følgende: «Gas trop oden fra serpentinkongilømei-atet 

 blev for mange aar siden sendt til professor Koken til bearbei- 

 delse sammen med andre norske gastropoder. Koken fik ikke før 

 sin død utgit den planlagte monografi, men kun et forelobig arbeide; 

 heri omtales denne form ikke. Materialet korn derpaa til professor 

 Perner i Prag, som overtok den endelige bearbeidelse. Saavidt 

 vides er dette arbeide endnu ikke pubiiceret. Materialet har vi 

 imidlertid faat tilbake. Den nævnte fonm har i manuskriptet faat 

 navnet Lesueurilla rudis Koken — Perner (manuskript). Slegten er 

 opstillet av Koken i et litet opsats i 1898 (Neues Jahrbuch 1898, 

 Bd. I, pag. 22) og staar midt mel lem Maclurea og Raphistoma. 

 Saavidt jeg kan se er L. rudis kun kjendt fra Ottadalen; men da 

 de andre former av slegten Lesueurilla er fra u n d r e Ordovicium 

 i Estland og N. Amerika, synes denne form (L. rudis) ikke at 



1 ) Se Bjorlykkes tegning:, 1. c. side 418, endvidere Goldschmidts 

 indlæg i disk. i møte i N. G. F. 21. november 1914. N. G, T. Bd. 3. 



2 ) Bjørlykke 1. c. side 280. 



