142 C. W. CARSTENS [1919 



ogsaa opstilles paa Stord uavhængig av undersøkelserne i Trond- 

 hjemsf eltet. 



Paa Bommeloen, Karmo e n og i trakterne sydover Like 

 til S t a v a 11 g e r h a 1 v o e n synes den stratigrafiske bygning 

 overalt at være i overensstemmelse med Trondhjemsfeltets ombyg- 

 ning, detaljstudier har jeg dog ikke utfort sondenfor Haugesund. 



Av ovenstaaende undersøkelser fremgaar, at de geologiske for- 

 hold i den gammelpalæozoiske tidsperiode (kambrium, ordovicium, 

 ældre silur) har været temmelig ensartet over helt forskjellige 

 strek i den norske fjeldkjede. Karakteristisk for hele fjeklkjeden 

 er den store række av vulkanske utbrud, som faiidit sted i undre 

 ordovicium. De ordoviciske lavabergarter kan følges med enkelte 

 mindre avbrytelser like fra Nordlands amt til Stavanger, de er 

 endvidere kjendt fra Finmarken. De synes fortrinsvis at op træ 

 nær den nuværende kystline, de er saaledes paa etpar undtagelser 

 nær ikke iagttat i det indre av Trondhjemsfeltet, heller ikke i det 

 centrale Norge. De ordoviciske vulkanutbrad er helt overveiende 

 submarine, utbruddene har sandsynligvis foregaaet paa bunden av 

 et forholdsvis grandt opvarmet havbækken. Lavabergarternes 

 petrografi sike karakter er temmelig ensartet, gronsten (omvandlet 

 basalt) er den ordinære type. 



I Tiiondhjemisfeltet er sure lavabergarter aldrig iagttat, slike 

 bergarter er dog beskrevet av REUSCH fra Bommeloen. Jeg besokte 

 i den anledning sidstleden sommer det guldforende distrikt nord 

 for Noklingfjord, hvor disse bergarter er almindelig utbredt. Den 

 derværende kvartsporfyrit var imidlertid en for mig helt ukjendt 

 bergartstype, som med sikkerhet har en inden fjeldkjeden sterkt 

 begrænset utbredelse. 



De ordoviciske vulkanutbrud er som allerede tidligere omtalt 

 ikke bare begrænset til voirt land, de er ogsaa kjendt fra forskjel- 

 lige steder paa d e britiske oe r. Vulkanismen synes saaledes 

 at ha været et almindelig' træk over store dele av det strek, som 

 senere blev berørt av den saakaldte kaledoniske fjeldkjedefoldning. 



I Krist i a n i a f e 1 1 e t, som kun lokalt er berørt av fold- 

 ningsprocessenie, og soim hverken topografisk eller geologisk til- 

 hører fjeldkjeden, er ordoviciske lavabergarter ukjendt. I undre 

 og mellemste ordovicium er de geologiske forholde i Kristianiafeltet 

 i nær overensstemmelse med forholdene i Centnalnorge, begge 

 steder eir i dette tidsrum karakteriseret ved en rolig sedimentatioii. 



I Nordlan d, hvor mangel paa fossilfund længe har vanske- 

 liggjort en sikker stratigrafisk formationsinddeling, repræseuterer 

 efter HOLTEDAHL 1 ) bergarterne fra overgangstiden kambrium - 



*) Se de palæogeografiske karter hos Holtedahl: Om fordelingen av 

 land og hav i det nordatlantisk-arktiske omraade i jordens oldtid, side 

 82 og 85, endvidere Holte dahls arbeide: On the paleozoic series of 

 Bear Island, espeeially on the Heclahook system, N. GL T. Bd. 5, side 138. 



