Nr. 2] EN RUNEAMULET FRA UTGAARD, STOD 9 



Vender vi saa tilbake til Utga ard- og Aas tan stenen, vil det 

 av det foran anførte fremgaa at der kan være grund til at opfatte 

 avskavingen ogsaa paa disse gjenstande som magiske hand- 

 linger, vel at merke under forutsætning av at slenene allerede 

 i forveien var i besiddelse av overnaturlige kræfter. Og saadanne 

 tør virkelig antages at ha været tilstede, om end av forskjellige 

 aarsaker. Ved Utgaardstenen skyldes de magiske egenskaper 

 runernes hemmelighetsfulde kraft, Aastanstenen derimot er ved 

 sin karakteristiske form hævet op i en kreds av velkjendte 

 magiske fænomener. 1 ) Om begge stene gjælder det at de grunde 

 som taler for deres overnaturlige egenskaper faar øket beviskraft 

 ved avskavingsmerkerne, som paa den anden side isoleret vilde 

 være betydningsløse. 



Spør man nu i hvilken hensigt denne avskaving kan ha fun- 

 det sted, saa ligger det jo nær efter de foran anførte analoge 

 eksempler at opfatte denne som medicinsk og anta at det av- 

 skavede pulver er blit benyttet som lækemiddel vel nærmest for 

 kreaturer. 2 ) En støtte for denne antagelse tør man maaske se i 

 den omstændigdet at begge stenene er gjennemboret vistnok i 

 den hensigt at kunne ophænges, og sandsynligvis da paa den 

 syke, foråt de ogsaa paa den maate kunde øve sin helbredende 

 virkning. 8 ) Man kommer her uvilkaaiiig til at mindes stedet i 

 den gamle islandske kristenret (fra aar 1123): Menn scolo eigi 

 fara me5 steina e5a magna pa til pes at binda a menn 

 e5a fena 5, 4 ) skjønt det kanske ikke er udelukket at her nærmest 

 tænkes paa tordenstenene 5 ) (cfr. Chr. Blinkenrerg anf. arb. s. 78.) 



Kra. 1905, s. 5 og 29. — N. A. Quisling: Overtroiske kure og folkemedicin 

 i Norge, s. 19. — Teglstensolje var jo i ældre tid et autoriseret medika- 

 ment. Se f. eks. N.M.Aalborg: Ny Huuszholdnings Calender. Kbh. 1664, 

 s. 138 ff. 



x ) Det er mulig at heller ikke Utgaardstenens form er betydningsløs, 

 og jeg vil ikke benegte at ogsaa denne kan være tilsigtet phalloid. Jeg 

 har dog vanskelig for at tro at dens form alene vilde kunne betinge 

 magiske krætter. 



2 ) Dette var ogsaa konservator Nordgaards opfatning, da han over- 

 leverte Utgaardstenen til museet. 



3 ) Ved nøiere iagttagelse vil man lægge merke til at det indre av hul- 

 let paa Utgaardstenen, hvor det er smalest, er utvidet noget i retning 

 av det ene j^tre hjørne av stenens brede parti, en utvidelse som vel skyl 

 des slit efter ophængning. 



4 ) Grågås. Cod. Arnamagn. 334 fol., cap. 18. Kbh. 1879, s. 27. 



Se ogsaa Kr. Nyrop i Dania I, s. 28 om uthulede eller gjennemborede 

 stene brukt som amuletter. Professor dr. Magnus Olsen har velvilligst 

 gjort mig opmerksom paa dette sted. 



5 ) Derimot viser uttrykket binda i forbindelse med fen a 5 at vi her 

 ikke kan tænke paa den gamle litteraturs lyfstein, hvormed man utvil- 

 somt forstod visse ædelstene med magiske, forti insvis apophylaktiske 

 egenskaper. Cfr. A. Garboe.- Kulturhistoriske Studier over Ædelstene 

 med særligt Henblik paa det 17. Aarhundrede. Kbh. 1915. 





