II 



Av Magnus Olsen 



Utgaard-indskriflen skal sandsynlig læses (fra høire mot venstre) 

 3M, d. e. M£ ea. 



Paa e-runen mangler nu staven nærmest det utgravede hul. 

 Til høire for runen synes dog hullets periferi et litet stykke (ca. 

 0,5 cm.) at falde sammen med den formodede høire stavs øvre parti. 



Paa a runen gjør øverste kvist en liten bøining nedover, dog 

 saaledes at den er tydelig skilt fra nederste kvist. 



Det er nok i og for sig mulig, at ogsaa en selvstændig stav kan 

 være blit bortskrapt mellem det oprindelige hul og e-runen; men 

 rimelig kan neppe en saadan antagelse synes at være, hvorefter 

 en hel rune vilde være forsvundet ved hullets utvidelse. Man 

 tør ikke godt tænke sig, at man paa denne maate hadde for- 

 grepet sig paa en integrerende del av denne sikkert magiske 

 indskrift. 



Fig. 5 



Ogsaa et andet forhold taler bestemt for, at indskriften op 

 rindelig kun har bestoat av de to runer JfM: de selvsamme to 

 runer, skrevet nøiagtig paa samme maate fra høire mot venstre, 

 utgjør den hele indskrift paa brakteaten nr. 63 Stephens (fra 

 Lekkende, Øster-Egesborg sogn, Baarse herred, Præstø amt, 

 Sjælland). 



Om brakt. 63 uttaler Sophus Bugge (Aarbøger f. nord. Oldk. 1905 

 s. 288): «Dette kan være et Mandsnavn i Nominativ af en Stamme 

 paa -n. Hvis dette er rigtigt, er vel ea opstaaet af *Ehwa, Stamme 

 fEhwan-, ved Suffikset -n afledet af Stammen *ehwa- «Hest». 

 Navnet er da det samme som det oldtvske Mandsnavn *Eho, 



