14 MAGNUS OLSEN [1919 



ling i og for sig uklar, idet vore holdepunkter maa hentes fra 

 vidt adskilte omraader, dels blir der at regne med en langsom- 

 mere eller hurtigere utvikling, alt eftersom materialet ansees for 

 at staa fjernere eller nærmere de kredse, som gik i spidsen med 

 hensyn til gudedyrkelse. 



Hvadenten vi opfatter hakekorset som Tors-merke eller som 

 Aasgards symbol, kan den ene av nidskriftens runer tolkes i 

 overensstemmelse dermed. Som allerede antydet, ligger det uneg- 

 telig nærmest at utlæse £ som *ansun, d. e. aasen, guden. Efter 

 en almindelig antagelse,') som synes at ha meget for sig, er det 

 Tor, 2 ) som i den gamle islandske edsformular (Landnåmabok 

 96, 10) kaldes «aasen», inn almåtki ass «den almægtige aas» (jfr. 

 landåss i Egil Skallagrimssøns nidvise Skjaldedigtn. AI 53, BI 

 47, A'sa-])orr Hårbar5slj65 52 og A'sabragr Skirnismål 83, Snorra 

 Edda I 553). 3 ) Denne benævnelse paa Tor kan, likesom hake- 

 korset som Tors-merke, gaa langt tilbake i tiden, saaledes at der 

 kan være en mulighet for, at det er den, som ligger til grund 

 for £, : a/?s««-runen, paa brakt. 63. Ved £ og hakekorset skulde 

 da guden Tor være ment, og vi vilde i brakt. 63 ha et vidnes- 

 byrd om, at Tor allerede ved denne tid kaldtes «aasen» slet og 

 ret. Men heller ikke læsningen av £ som flertal av ordet '■ : ansiiR 

 — altsaa fc = : ' :: ansiuR «æserne» (Aasgards guder) — kan avvises. Med 

 sikkerhet kan vi altsaa ikke naa længere end til at si: Hake- 

 korset og fc hører sandsynlig sammen og henviser enten til 

 «aasen» (Tor) med sit gudetegn eller til Aasgards beboere, 

 æserne, hvis verden er symbolisert i hakekorset. 



Vi skal nu se om det andet tegn paa brakteaten hjælper os 

 videre fremover. 



Det firarmede ski ve kors forekommer, som nævnt, saavidt 

 vites, ikke ellers paa brakteater. Vistnok kjendes fra tre andre 

 brakteater av den samme hovedtype som brakt. 63 (hvilke alle 

 ogsaa har hakekors) tegn, som fremviser adskillig likhet med 

 skivekorset («den runda skifvan eller koncentriska kretsar med 

 en krets af punkter omkring» Salin s. 88 f.). 4 ) Men disse skive- 



') Jfr. bl. a. J. Grimm, Mythologie 3 , s. 197; K. Maurer, Die Bekehrung 

 des Norwegischen Stammes zum Christenthume II (1856) s. 222; Henry 

 Petersen, Om Nordboernes Gudedyrkelse (1876) s. 70 f. ; Axel Olrik, Danske 

 studier 1905 s. 52; S. Bugge, Aarbøger 1905 s. 181. 



2 ) Efter andre er Odin ment (Keyser, Nordmændenes Religionsforfat- 

 ning, 1847, s. 113; Finnur Jonsson, GoSafræSi, Reykjavik 1913, s. 43; 

 Mogk i Hoopss Reallexikon I, s. 130, som minder om Grimnismål 44: 

 æztr. . . Odinn asa). 



3 ) Merk ogsaa, at £ i runealfabetet gaar foran R, hvis navn er *rai&n, 

 gl. norsk reid f. «ridning, vogn, kjærre» (Norg. Indskr. Indl. s. 46), hvor- 

 ved her kan tænkes paa Tors kjærre. 



*) Atlas f. nord. Oldkynd. 146 (fra Bornholm, uten runer), Salin s. 52, 

 fig. 64 (fra Dodevi, Oland, uten runer) og Vedel, Bornholms Oldtids- 



