Nr. 2] EN RUNEAMULET FRA UTGAARD, STOD 17 



til Frøis verden, kan jeg ikke deri tinde navnet paa en av de 

 store jordguddomme, som tilhører Frøis eller vanernes kreds 

 (Frøi, Frøia, Njord); men selve ordet «jord» frembyr sig likesaa 

 usøkt, idet dettes urnordiske form, uten «brytning, har begyndt 

 med e-: : ' r er])u (stamme :,: erpd-, gl. norsk jgrd, got. airpa, angelsaks. 

 eorp, eng. earth, gl.høitysk erda, nyhøitysk erde). 



I den gamle germanske gudedyrkelse har jorden hat sin 

 repræsentant i en kvindelig guddom, Tacituss Nerthus, det er 

 «Moder Jord». I den norrøne mythologi har av det oprindelige 

 naturgrundlag vokset frem en fuldt personlig opfattet frugtbar- 

 hetsgudinde, Frøia; men spor av en ældre tids opfatning er 

 der endnu tilstede i gudinden Jgrb (d. e. jord). Det merkelige er 

 nu, at J(>r5 i den mythiske overlevering ikke som «udehustru 

 er knyttet til en av de mandlige frugtbarhetsguder av vanernes 

 æt, men at hun er mor til Tor, en av æserne og da ogsaa kan 

 optræ under navnet FJQrgyn — ved siden herav findes Fjyrgynn 

 mase, i noget uklar sammenhæng, men dog sikkert navn paa 

 en av de store blandt æserne — , som sproglig hører nøie sammen 

 med Tors's motsvarighet hos litauerne, tordenguden Perkånas. 

 Om man nu virkelig tør opfatte £ a(nsuu) paa br. 63 som Aasa- 

 Tor, vil man faa den nøieste forbindelse mellem F 1 og hakekorset 

 paa den ene side og M, d. e. e(rpu) «Jord», og skivekorset paa 

 den anden side. Men en skarp avgrænsning av en gude-tohet 

 Tor Jord har — bortset fra, at tydningen av £ som en gudebe- 

 tegnelse i ental er usikker — sine betænkeligheter. Den vægtigste 

 er vel, at der paa det med den sjællandske brakteat væsentlig 

 samtidige sønderjyske guldhorn optrær en tordengud adskilt 

 fra «Frøi» med kornsigden og adskilt fra jord-iegnet. Man kan 

 dog maaske komme bort fra denne hindring ved at fremholde, 

 at brakteaten og guldhornet tilhører hver sit milieu, socialt, idet 

 brakteaten tilhører dagliglivets folkekunst (Sophus Muller, Vor 

 Oldtid s. 609 f.), mens guldhornet er et sakralt kunstverk utført 

 for stormænd, og religiøst, idet brakteaten har til bakgrund lavere 

 folketro og magi, guldhornet derimot samtidens mest fremskredne 

 gudetro og kultus. 



Mere tilraadelig kan det synes at være at se de to væsentlig 

 samtidige danske mindesmerker paa samme bakgrund av religiøse 

 forestillinger. Vor tolkning av brakteatens runer og tegn maa 

 da lempe sig efter guldhornenes verdensbillede: Det væsentlige 

 blir, at man her gjenfinder den samme trinvise gruppering 

 av gudemagterne som paa guldhornene, og dette opnaar med 

 lethet ved en tydning av 



^ hakekors M skivekors 

 a e 



som a(nsiuu) e(rpu), d. e. «æser» (og) «Jord», hvilke ord er gjort 



2 





