20 MAGNUS OLSEN [1919 



ikke er anført. Den synes ikke at være den oprindelige, 1 ) men 

 at være tillempet efter indledningsstroferne, foråt der kunde bli 

 etslags samsvarighet mellem str. 3 og str. 6 og mellem str. 4 og 

 str. 11 — 13. Hvorvidt anden halvdel av stroferne 3 og 4 er blit 

 utformet under den samme tillempning, tør jeg ikke avgjøre; 

 men første halvstrofe (Heill dagr o. s. v., Heilir æsir o. s. v.) inde- 

 holder utvilsomt gammelt arvegods, — «zwei wahrhaft hymnische 

 Strophen» — , om de end i dette heltedigt ikke er os overlevert 

 «unmittelbar aus dem Leben», men «in heroischer Erhohung» 

 (Heusler) 2 ). 



Allerstørst krav paa oprindelighet — paa delvis ordret over- 

 ensstemmelse med det virkelige livs gudepaakaldelse — gjør 

 str. 4.1-3 (Heilir æsir — fold). Disse linjer danner en parallel til 

 uttryk i en gammel engelsk akersigning, 3 ) som vistnok er over- 

 levert fra kristelig tid og opviser en række kristelige træk, men 

 som dog for større partiers vedkommende sikkert tør føres til- 

 bake til hedendommen. De hedenske avsnit i akersigningen, som 

 her mest interesserer os, lyder saa: 



«Jorden ber jeg og den høie himmel (eordan ic bidde and 

 upheofon) om at vække vækst til vort gavn i verden — ». (Ordene 

 tilhører en bøn, som fremsiges, idet 4 stykker grønsvær fra 

 åkeren lægges tilbake hvert paa sit sted, mot de 4 verdenshjør- 

 ner, efterat de har været viet paa kirkens alter sammen med 

 bl. a. melk av hvert dyr og noget av hver navn-bærende nytte- 

 plante, som lindes i landet. Under græstorverne er iforveien 

 nedlagt træstykker, beskrevne med Christi og evangelisternes 

 tegn eller bokstaver, — sandsynlig et minde om hedensk rune- 

 magi. 4 ) Længere ute følger en direkte paakaldelse av Jorden, 

 samtidig med at sædekorn fra ukjendt aker, kjøpt av en vand- 

 rende tigger, lægges paa plogen:) 



«Erke, Erke, Erke, 5 ) Jordens moder (Erce, Erce, Erce, eorpan 

 modor)! Unde dig den almægtige, den evige hersker, akre som 

 vokser og trives, blir befrugtet og tiltar i kraft, [han unde dig] 

 en hær 6 ) av 'skafte' [o: en barneflok av kornstråa], kornets vækst 

 og den brede bygs vækst og den hvite h vetes vækst og al jor- 

 dens vækst — ». 



*) Se mine bemerkninger i «Festskrift til Alf Torp» (1913) s. 118 f., hvor 

 jeg har formodet, at runealfabetets rækkefølge egentlig ligger til grund. 



2 ) Hoopss Reallexikon I (artikel «Dichtung») s. 448. 



3 ) Grein's Bibliothek der angelsåchsischen Poesie, neu bearb. von 

 Wulcker, I (1883) s. 312 f. 



4 ) Jfr. R. Kogel, Geschichte der deutschen Litteratur bis zum Ausgange 

 des Mittelalters I, 1 (Strassburg 1894) s, 40. 



6 ) D. e. «Jord», nær beslegtet med *erpo, gl. norsk jqtQ, og med gl.høi- 

 tysk ero f. «jord»; jfr. Kogel, anf. st. s. 41. 



6 ) Teksten er paa dette sted ikke sikkert overlevert. 



