18 A. B JØRN [1919 



vil sees, er smalere og virker mere massiv end S. Muller, Ord- 

 ning II, 90. Det tør være mulig at denne forskjel i ringenes stør- 

 relse har sin grund i at den gamle mode at bære en ensdannet 

 ring paa en bestemt finger paa hver haand er ændret derhen at 

 man nu bar ringe paa forskjellige fingre. I senere romersk tid 

 og folkevandringstid findes jo ogsaa som regel to ringe, naar slike 

 forekommer i gravene, og da altid varierende i form, den gamle 

 symmetri i dette forhold er forsvundet. Ut fra denne betragtning 

 kan man formode at disse to fund er at henføre til den romerske 

 jernalders sidste aarhundrede. 



M. h. t. kjedel gravenes datering saa peker allerede selve grav- 

 formen hen paa en tidligere periode, men noget absolut alders- 

 kriterium er d-en ikke, da skeletgrave kj endes fra meget tidlig 

 jernalder 1 . En datering maa da bygges paa selve gravgodset, 

 bronsekjedlerne og guldringene. Om de to anførte kjedler fra Egge 

 og Skogn er det alt uttalt at de kan sammenstilles med kjedler 

 fra danske fund fra tiden ved aar 200, andre stykker igjen turde 

 være at henføre til en gruppe hvis tid falder i det 3die aarh. 2 . 



Den tilknytning til dansk omraade som det ved enkelte lei- 

 ligheter er pekt paa, fremhæves ved de oftere nævnte guldringe 

 som i alle helt tilsvarende fund forekommer parvis. Det samme 

 er som oftest tilfældet i Danmark 3 . Fra Norge kj endes to ringe 

 av denne type i en rikt utstyret grav fra ældre romersk tid ved 

 Store-Dal i Skjeberg 4 . Paa Vestlandet synes de at mangle, der- 

 imot har man herfra eksempler paa at ensdannede sølvringe 

 forekommer parvis i yngre romersk tid 5 . Om de enkle guldringers 

 forekomst i Sverige har docent dr. S. L i n d q v i s t velvilligst 

 sendt mig nogen oplysninger, hvorav det fremgaar at i dette land 

 er de som oftest fundet enkeltvis. I det hele er disse ringe de 

 ældste som haves fra jernalderen og passer godt ind i kjedelgra- 

 venes tidsramme. For kronologien er det av vfgtighet at omhand- 

 lede guldringform er fundet i grav A ved Gjeite, som derved i 

 tid knyttes til kjedelgravene. 



En lignende utbredelse som bronsekarrene viser glasbægrene, 

 som representerer et noget senere avsnit av den yngre romerske 

 jernalder karakteriser et ved en sterk overvegt for skeletgravene. 



Det første fund som da bor nærmere omtales, stammer fra 

 Ven, Høilandet, Melhus. Dette blev gjort i en gravhaug som efter 



1 V. J. G. s. 13. 



2 H. Shetelig, Arkeologiske tidsbestemmelser av ældre norske 

 runeindskrifter, s. 14 ff. A. Bjørn, Gravfundet fra Ski i Rakkestad, 

 Oldtiden VIII, s. 7. Begge steder med avbildninger. 



3 C. Engelhardt, 1. c. 



4 Jan Petersen, anf . arb. pl. XIII, fig. 2 — 3. 



5 Eksempelvis V. J. G. fig. 73. 



