ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 2, 67 



så faller tredje termen i (26) bort, och om vi nöja oss med två 

 termer, få vi för x^ och x^ 



' " V2 ( 



(30) 



Genom dessas addition och suktraktion erhålla vi 



v, + v, = 2A„e-Ht I 



och /K \ ( 



För ett annat värde t' på tiden, få vi på samma sätt 

 v', + v'2 = 2A„e-Ht' I 



v'j — v'2 = V2Aie' 



samt genom division och logaritmisering af ekvationerna i (31) 

 och (32), 



e-).f (='2) 



1 1 , v, + v, \ 



iv • -, log —r T 



M t' — t ^ v'i + v'2 



M 



och \ (33) 



K „ J 1 , v, - vj 



1- H = ^ • -, log -^ f- I 



rj M t' — t ^ v'j — v'2 I 



Ur ekvationerna (33) kunna nu H och K beräknas. Ha vi 

 nämligen vid olika tider t, t', t", .... med lika intervall t' — t = 

 t" — ^' = . . . . observerat temperaturerna t\ och v^, v\ och v'^ , 



v[ och v"^, i de båda diametralt motsatta punkterna x^ och 



a;^, så böra, åtminstone för större värden af t, för hvilka serien 

 (26) konvergerar skarpare, logaritmerna för kvoterna mellan de 

 successiva v^ + v.^ och v^ — v<y , alltså 



v, + v, , , v, — V2 



log ~-r r och log -7^ 



v, + V2 v, — V2 



antaga konstanta värden, ur hvilka medels ekvationerna (33) 

 H och K kunna beräknas. 



