98 TIGERSTEDT, BLODMÄNGUEN ERAN VENSTRA HJERTKAMMAREN. 



upptecknade blodtrycket och hjertslagen. Den med a. carotis 

 förenade manometern var afsedd att tjena till kontroll att någon 

 koagulation af blodet i strömuret icke inträffat. Så länge begge 

 manometrarne rörde sig parallelt, egde naturligtvis ingen sådan 

 rum och försöket kunde begagnas. Koagulerar blodet i ström- 

 uret, så uppstår derigenom ett hinder för dess strömning, trycket 

 stiger centralt (d. ä. i aorta) och sjunker periferiskt (d. ä. i 

 carotis). Märkvärdigt nog, har koagulation aldrig inträffat så 

 tidigt, att derigenom försöket skulle hafva blifvit utan resultat, 

 och endast ytterst sällan har den vållat, att försöket behöft 

 afbrytas, innan en fullt tillräckligt lång serie af bestämningar 

 erhållits. 



Då det är min afsigt att å annat ställe utförligt redogöra 

 för denna undersökning och dervid vunna resultat, skall jag här, 

 till en första belysning af föreliggande spörsmål, endast anföra 

 ett hithörande, temligen typiskt försök. 



T den tabellariska öfversigten af försökets resultat betecknas 

 såsom en »period» den tid, som behöfves för raätningscylinderns 

 fyllande. För hvarje sådan period angifves i tabellen maximum 

 och minimum samt medelvärdet af blodtrycket i aorta och i 

 carotis, den pä grund af hjertslagens antal under perioden be- 

 räknade pulsfreqvensen på 10 sekunder, den af hjertat vid 

 hvarje Systole och på 1 sekund utdrifna blodmängden (puls- 

 volymen, resp. sekundvolymen). Äfven angifves tiden från 

 mätningens början till början af hvarje period; härvid bör 

 märkas att efter hvarje period en tid af i medeltal l.ie sekund 

 användts till vändningen af strömuret. Denna tid ingår i den i 

 kol. 2 angifna löpande tiden. 



I 



