102 TIGEttSTEDT, BLODMÄNGBEN FRAN VENSTRA HJ.ERTKAMMAREN. 



period 16 gått upp till (i medeltal) 161 mm. i aorta och 140 

 mm. i carotis. 



För bättre öfversigts skull sammanställas här nedan dessa 

 bestämningar ordnade i grupper allt efter som medeltrycket i 

 carotis under perioderna utgjort 91 — 100, 101 — 110, 111 — 120 

 o. s. v. 



Period. 



Medeltryck 



; mm. Hg. 



Pulsfreqvens 

 pä 10". 



Pulsvolym; 

 ccm. 



Sekundvolym; 

 ccm. 









Aorta. 



Carotis. 









1,2 



118 



m 



28.9 



1.30 



3.7 6 



3 



134 



107 



28.1 



1.16 



3.26 



4,5 



140 



im 



29.0 



1.16 



3.37 



e— 10 



151 



124 



28.5 



1.03 



2.92 



11—16 



159+ 



135^ 



29.6 



0.81 



2.39 



Samtidigt med att blodtrycket stiger, framträder en minsk- 

 ning af den af hjertat utdrifna blodmängden; under det att 

 trycket i carotis tillväxer från 92^1,2 till ISö'^ mm. Hg, aftager 

 pulsvolymen från 1.30 till O.si ccm., och den af hjertat på 1 

 sekund utdrifna blodmängden från 3.7 6 till 2.39 ccm. Orsaken 

 till tryckstegringen kan derför icke sökas i annat, än i ett 

 ökadt periferiskt motstånd i kärlen. Under det blodomloppet 

 genom förmakens afklämning är upphäfdt, nedsättes verksamhets- 

 förmågan hos kärlcentra och blodkärlen utvidgas i större eller 

 mindre grad. Då blodströmningen sedan ånyo kommer i gång, 

 återtaga kärlen sin tonus, men detta sker ej med ens, utan 

 småningom. Samtidigt tillvexer motståndet mot blodets ström- 

 ning och hjertat utdrifver ej mot detta högre motstånd en så 

 stor mängd blod som förut. Sekund volymen aftager dock icke 

 proportionelt med stegringen af motståndet i kärlen, utan lång- 

 sammare. Häraf föranledes den uppträdande tryckstegringen. 



Men innan mätningen af blodvolymen började, var, såsom 

 af ofvan angifna talvärden framgår, blodtrycket något högre, 

 än under de första perioderna (1 och 2) af densamma. Orsaken 



