ÖFVERSIGT af k. VETENSK.-AKAD. förhandlingar 18 9 1, N:0 3. 103 



till den under dessa perioder uppträdande trycksänkningen bör 

 sannolikt sökas deri, att den koksaltlösning, hvarmed mätnings- 

 cylindern var fyld, utdrefs i kärlen, och att sålunda de ännu 

 jämförelsevis svaga nervösa centralorganens nutrition för en tid 

 framåt nedsattes. Att cylindern i och för sig icke införde 

 något betydligare motstånd i förhållande till det, som egde 

 rum då blodet med kringgående af cylindern fick strömma från 

 hjertat, framgår deraf att innan mätningen började skilnaden 

 mellan medelblodtrycket i aorta och carotis utgjorde 23 mm., 

 och i medeltal under per. 1 och 2: 25^/0, under per. 3: 27, 

 under per. 4 och 5: 26 '/2, under per 6 — 10: 27 och under per. 

 11—16: 24 mm. Hg. 



Under perioderna 17—21 varierar medeltrycket i aorta 

 mellan 149 och 164 mm., i carotis mellan 129 och 140^2 nim. 

 Hg. Medelvärdena äro: 



Period. 



Medeltryck; mm. H}>. 



Pulsfreqvens 

 pä lU". 



Pulsvolym ; 

 ccm. 



Sekundvolym; 

 com. 



Aorta. 



Carotis. 



17—21 



158 



135 



30.7 



0.70 



2.14 



Kärlens grad af sammandragning har således fortfarande 

 ökats, trycket är i medeltal detsamma, som under per. 11 — 16, 

 men den ur hjertat på tidsenheten utdrifna blodmängden har 

 minskats. 



Härefter följa två perioder (22, 23) med utpräglad förlång- 

 samning af hjertslagen, hvilka å manometerkurvorna icke med 

 säkerhet kunna räknas. 



Under de derpå följande perioderna (24 och 25) utdrifver 

 hjertat en mycket liten blodmängd, nämligen vid hvarje Systole 

 endast O.25, resp. O.50 ccm. Sekundvolymerna äro resp. O.55 

 och 1.5 ccm. Samtidigt är medeltrycket i aorta 134 och i 

 carotis 114 mm. Hg., således af samma storlek som under per. 

 3 vid en pulsvolym om l.ie och en sekundvolym om 3.26 ccm. 



