108 



TIGEKSTEDT, BLODMANGDEN FUAN VENSTKA HJERTKAMMAREN. 



hållpunkter för en diskussion af dessa frågor, skall jag uppskjuta 

 denna till ett annat tillfälle. 



Hufvudändamålet med förevarande undersökning var, såsom 

 jag redan framhållit, den absoluta bestämningen af den af hjertat 

 vid hvarje pulsslag och på tidsenheten utdrifna blodmängden. 

 Då uppställer sig frågan, hvilket af dessa så vexlande värden, 

 vi funnit, med bästa skäl skall kunna uppställas såsom ett 

 normalvärde. 



Att vid detta val godtycket måste komma att spela en 

 viss ,roll, vill jag ingalunda förneka. Men jag föreställer mig 

 dock att det värde, vi söka, blir riktigast,- om vi utgå från 

 grundsatsen, att härvid beakta endast de bestämningar, vid 

 hvilka vi icke hafva någon anledning att förutsätta en abnormt 

 stark eller en abnormt liten grad af sammandragning hos kärlen. 



På grund häraf utesluta vi främst de bestämningar, vid 

 hvilka kärlcentrum genom en qväfning eller genom den omedel- 

 bara efterverkan deraf varit starkt retadt; vidare perioderna 24 

 och 25, der likaledes kärltonus synes hafva varit nog starkt 

 utvecklad; slutligen perioderna 1- — 10, under hvilka kärlens 

 tonus, efter allt att döma, varit mindre än den normala torde 

 vara. Dessutom är det väl rigtigast att äfven frånse perioderna 

 26 och 27, under hvilka pulsfreqvensen var abnormt låg (i 

 medeltal 22.2 på 10 sek.). 



De återstående bestämningarna äro sammanstälda i följande 

 tabell. 



Period. 



Medeltryck 



; mm. Hg. 



Pulsfreqvens 

 pä lU". 



Pulsvolym ; 

 ccm. 



Sekundvolym ; 

 ccm. 









Aorta. 



Carotis. 









11—16 



159i 



135:} 



29.6 



0.81 



2.39 



17—21 



158 



135 



30.7 



0.70 



2.14 



36 42 



146 



124.} 



27.5 



0.63 



1.73 



43-5.5 



131 



111 



28.5 



0.66 



1.89 



73—81 



121 



104 



26.3 



0.5 7 



1.49 i 



