110 TIGERSTEDT, BLODMÄNGDEN FRÄN VENSTRA HJERTKAMMAREN. 



Jag anmärker uttryckligen, att de vid nu föreliggande försök 

 funna värdena för puls- ocli sekundvolymerna äro bland de allra 

 största, jag vid mina hittills utförda försök iakttagit. 



De såsom, säkrast ansedda uppgifter, man hittills haft an- 

 gående den på tidsenheten genom kroppen strömmande blod- 

 mängden, äro meddelade af Yierordt på grund af försök, ut- 

 förda enligt en först af Edward Hering använd metod. Denna 

 metod består deri, att man i en ven — vanligen v. jugularis — 

 insprutar guit blodlutsalt, som lätt kan uppvisas i blodet; sedan 

 tager man med korta mellanskof blodprof från en annan ven 

 och undersöker dem på ifrågavarande ämne. Tiden mellan in- 

 sprutningen och det ögonblick, dä ett prof erhålles, i hvilket 

 blodlutsaltet påträffas, anger då tiden för ett helt blodomlopp. 

 Ty under denna tid har reagenset med blodet strömmat från 

 vena jugularis till högra hjertat, derifrån genom lilla blodom- 

 loppet till det venstra och vidare genom aorta, någon af dess 

 grenar och ett kapillär område till den ven, i hvars blod det 

 slutligen uppvisats. 



Metoden förefaller att vara enkel och tillfredsställande, men 

 är det ingalunda. Det värde den ger är endast och allenast den 

 kortaste tid, som ett i blodet infördt ämne behöfver för att till- 

 ryggalägga den kortaste bana från en ven till en annan. 

 ViERORDT insåg visserligen detta och gjorde en korrektion här- 

 för. Men denna korrektion var godtycklig och de af honom 

 beräknade tiderna för ett helt blodomlopp äro alldeles för korta. 

 Ur den sålunda funna tiden för ett helt blodomlopp beräk- 

 nade ViERORDT kroppens hela blodmassa genom att multiplicera 

 det denna tid motsvarande antal hjertslag med hjertats puls- 

 volym, som han på grund af vissa betraktelser anslog till 1/353 

 af kroppsvigten. Han fann sålunda för kaniner med en medel- 

 vigt om 1,370 gm hela blodmassan utgöra 101 gm (= 7.3 %) 

 samt vidare: 



