224 NATHORST, OM DEN GRÖNLÄNDSKA VEGETATIONENS HISTORIA. 



sedan gammalt kända sakförhållandet, att skogar finnas i Sibi- 

 rien inom områden, der medeltemperaturen för Januari är — 

 49° C. Jag förstår ej alls h vad detta hör hit; Nansen iakttog den 

 låga temperaturen redan i Augusti, d. v. s. slutet af sommaren, 

 hvilken för de arktiska växterna ensamt kommer i betraktande, 

 medan vinterns större eller mindre kyla är utan betydelse. Hvar- 

 före Warm[NG då hänvisar till vinterkölden är mer än jag kan 

 fatta; den gör ju hvarken till eller från. 



Denna ökade snönederbörd och åtföljande sänkning af tempe- 

 raturen måste dessutom hafva haft med sig äfven en betydlig sänk- 

 ning af snögränsen och på samma gång af vegetationsgränsen. På 

 allt detta svarar Warming ej, utan hänvisar till sina föregående 

 jemförelser, hvilka äro allt annat än rigtiga. Det är sålunda icke 

 sannt, att alla berg, som äro isfria, äfven i sina högsta regioner 

 hysa fanerogama växter. Så meddelar Heer, ^) att i Berninaalperna, 

 af hvilka flere toppar nå öfver 3,898 meter, den högsta till 4,051, 

 upphörde fanerogamerna på t. ex. Piz Palii vid 3,454 meter, »höher 

 oben waren die aus dem Firn hervortretenden Felsgräte völlig 

 kahl», och Heer uttalar derföre den förmodan, att fanerogamerna 

 i dessa alper nå en höjd af högst 3,573 meter. Det var endast 

 två arter, som träflades vid ofvan angifna höjd pä Piz Palii. 

 På Monte Rosa (4;,638 meter) fanns den sista, en enda art, vid 

 3,825, på Mont Blanc (4,810 meter), vid 3,667 och på Matter- 

 horn (4,482) vid 3,978 meters höjd öfver hafvet. Den högst iakt- 

 tagna fanerogama växten i alperna är Ranuncidus glacialis, som 

 på Finsteraarhorn funnits vid 4,269 meters höjd, endast 6 meter 

 från toppen, men såsom vi ofvan sett nå fanerogamerna i allmänhet 

 ej på långt när så högt, och hade somrarne varit kalla och moln- 

 höljda med riklig snönederbörd, så hade de naturligtvis stannat 

 vid ännu betydligt lägre nivå. För Spetsbergens vidkommande 

 har jag redan i mitt förra arbete framhållit, att jag vid 78° n. br. 

 på vestkusten funnit den fanerogama vegetationen upphöra redan 

 vid 900 meters höjd öfver hafvet, något som ej med ett ord 



') O. Heee, Uebersicht dev nivalen Flora der Schweiz. Jahrb. d. Schweiz. 

 Alpenclubs. Bd. 19. 1884 



