ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAE, 1891, N:0 4. 225 



oinnämnes af Warming. Jag kan här äfven anföra ett lik- 

 nande exempel från Grönland sjelft, tack vare ett meddelande 

 från assistent K. J. V. Steenstrup, hvilken äfven tillätit mig 

 att offentliggöra detsamma. Denne berättar, att han 1888 från 

 Igaliko en varm sommarafton besteg det ungefär 1,727 meter 

 höga Kistefjeldet, på hvars topp ej syntes spår af snö. Då han 

 vid midnattstid nått upp, insveptes emellertid toppen af dimma, 

 som, under loppet af ett par timmar, på jorden afsatte ett par 

 tum mägtigt lager af snö och is (»Isslagv), under det att tempe- 

 raturen samtidigt sjönk ett par grader under fryspunkten. I 

 Igaliko antog man, att vädret varit utmärkt, ty dimman tog sig 

 derifrån helt obetydlig ut. På toppen syntes, såvidt Steen- 

 strup kunde iakttaga, inga andra växter än lafvar, först 

 ungefär 630 meter längre ned, d. v. s. vid ungefär 1,100 

 meters höjd ö. h., träffades en enstaka Saxifraga.^) 



Steenstrup framhåller vidare, att äfven nu är ju den is- 

 fria delen af Grönland relativt obetydlig, och än mindre måste 

 ju den isfria delen hafva varit, då inlandsisen var ungefär 950 

 meter mägtigare än nu. Han anser det derföre otänkbart, 

 att t. ex. Igalikos vegetation skulle kunnat existera, om den 

 flyttades 950 meter högre upp på bergen — äfven under 

 förutsättning, att de meteorologiska förhållandena under istiden 

 hade varit desamma som nu, hvilket naturligtvis ej var förhål- 

 landet ■ — ty till och med nu finnas ju vid sagde höjd nästan 

 inga växter, fastän bergen der bestå af den lätt förvittrade eleolit- 

 syeniten. Temperaturen aftager ju hastigt med höjden, och den 

 dimma, som om sommaren så ofta inhöljer bergtopparne, afsätter 

 sig der såsom snö och is. 



Så långt Steenstrup. Det har varit mig en särskild till- 

 fredsställelse att erfara, att en med Grönlands naturförhållanden 



') På andra ställen synes den fanerogama vegetationsgränsen ligga något högre. I 

 Warmings förteckning pä de 112 arter, som äro funna högre än 628 meter, 

 gä 34 till och öfver 952 meter, 26 öfver 1,256 och 7 öfver 1,413 meter. 

 Den högst iakttagna växten är Papaver nudicauh vid 1,507 meters höjd 

 öfver hafvet. 



